# data[].attributes.headline
Freddie Mercury va fugir del seu país per la revolució de Zanzíbar.A la Malala li van disparar per defensar els drets de les dones per estudiar.Albert Einstein va fugir dels horrors de la Segona Guerra Mundial.Va trobar refugi als Estats Units, en concret l'Institut d'Estudis Avançats de la Universitat de Princeton.

# data[].attributes.subject
Freddie Mercury va fugir del seu país per la revolució de Zanzíbar.A la Malala li van disparar per defensar els drets de les dones per estudiar.Albert Einstein va fugir dels horrors de la Segona Guerra Mundial.Va trobar refugi als Estats Units, en concret l'Institut d'Estudis Avançats de la Universitat de Princeton.

# data[].attributes.body
Roger Lujan, Escola Benviure.

# data[].attributes.headline
Tinc dubtes de si saltar el mur. No sé on estaré més segur. La tristesa de la nit és a l'alba emmalaltir.Tinc un dubte: si estic sense papers, jo mateix em reconeixeré?

# data[].attributes.subject
Tinc dubtes de si saltar el mur. No sé on estaré més segur. La tristesa de la nit és a l'alba emmalaltir.Tinc un dubte: si estic sense papers, jo mateix em reconeixeré?

# data[].attributes.body
Hector Espino, Escola Benviure.

# data[].attributes.headline
Quina sort que tinc, menjo fins estar ben tip. Si fa fred, dormo ben abrigadet. Quina sort que tinc, d'haver nascut aquí. A l'escola vaig i moltes coses faig. Quina sort que tinc , que no he de fugir. Si no tinc menjar.casa ni escola, això no mola. Arriscar la vida per el que tenim cada dia, tothom l'arriscaria.

# data[].attributes.subject
Quina sort que tinc, menjo fins estar ben tip. Si fa fred, dormo ben abrigadet. Quina sort que tinc, d'haver nascut aquí. A l'escola vaig i moltes coses faig. Quina sort que tinc , que no he de fugir. Si no tinc menjar.casa ni escola, això no mola. Arriscar la vida per el que tenim cada dia, tothom l'arriscaria.

# data[].attributes.body
Gabriel Vivanco, Escola Benviure.

# data[].attributes.headline
El mar van creuar i al nostre país van desembarcar. Amb nosaltres van arribar i els hem de cuidar. De la guerra van fugir i la tristesa es va dissoldre. L'Open Arms els va ajudar i ara els nens poden jugar. 

# data[].attributes.subject
El mar van creuar i al nostre país van desembarcar. Amb nosaltres van arribar i els hem de cuidar. De la guerra van fugir i la tristesa es va dissoldre. L'Open Arms els va ajudar i ara els nens poden jugar. 

# data[].attributes.body
Asier Casado, Escola Benviure.

# data[].attributes.headline
Des de la llunyania recorren mig món i es juguen la vida amb la memòria de tots. Els records deixen de tornar, l’esperança cobra vida, la terra ens fa oblidar i fa arrossegar les ferides. El comiat arriba, s’acaba el llarg camí, la tristesa i els dubtes encara els farà patir... 

# data[].attributes.subject
Des de la llunyania recorren mig món i es juguen la vida amb la memòria de tots. Els records deixen de tornar, l’esperança cobra vida, la terra ens fa oblidar i fa arrossegar les ferides. El comiat arriba, s’acaba el llarg camí, la tristesa i els dubtes encara els farà patir... 

# data[].attributes.body
Carla Tusón, Salesians.

# data[].attributes.headline
Sueño esperanza. Con la mochila llena de nostalgia más vacía de comida, con el corazón roto, con la mirada puesta en la esperanza y los ojos llenos de dolor, con la fé puesta en el futuro y la muerte como sombra fría, acechando cada uno de sus pasos en el viaje más oscuro de un alma blanca. Con el miedo en el cuerpo y la sonrisa fingida dando un adiós a quienes ama, con el rechazo a su color de piel por parte de quienes tienen como el carbón el alma y la piel blanca, blanca como la apariencia de una nube que guarda dentro de sí la más fuerte de las tormentas. Sueño esperanza, sueño de oportunidad, sueño de un seguro hogar que su amada tierra no le pudo brindar.

# data[].attributes.subject
Sueño esperanza. Con la mochila llena de nostalgia más vacía de comida, con el corazón roto, con la mirada puesta en la esperanza y los ojos llenos de dolor, con la fé puesta en el futuro y la muerte como sombra fría, acechando cada uno de sus pasos en el viaje más oscuro de un alma blanca. Con el miedo en el cuerpo y la sonrisa fingida dando un adiós a quienes ama, con el rechazo a su color de piel por parte de quienes tienen como el carbón el alma y la piel blanca, blanca como la apariencia de una nube que guarda dentro de sí la más fuerte de las tormentas. Sueño esperanza, sueño de oportunidad, sueño de un seguro hogar que su amada tierra no le pudo brindar.

# data[].attributes.body
Ana Lazo, Salesians.

# data[].attributes.headline
Quan creuem la frontera l'esperança ens arrossega.

# data[].attributes.subject
Quan creuem la frontera l'esperança ens arrossega.

# data[].attributes.body
Ariadna Puyo, Salesians.

# data[].attributes.headline
En els retrobaments hem de reconèixer la llum de Déu. Carregarem els somnis sense tenir límits. Estem a l’arrel dels somnis.

# data[].attributes.subject
En els retrobaments hem de reconèixer la llum de Déu. Carregarem els somnis sense tenir límits. Estem a l’arrel dels somnis.

# data[].attributes.body
Judith Reñé, Salesians.

# data[].attributes.headline
L’alegria que quan arribi l’alba, tinguin la sort que la memòria, mai esborri els bonics records de la seva terra.

# data[].attributes.subject
L’alegria que quan arribi l’alba, tinguin la sort que la memòria, mai esborri els bonics records de la seva terra.

# data[].attributes.body
Laura Prieto, Salesians.

# data[].attributes.headline
Si ens trobem a la frontera és perquè hem hagut de marxar de casa. Els refugiats quan arriben al mur es troben amb la por. Quan ens acomiadem és quan de veritat hi ha tristor.

# data[].attributes.subject
Si ens trobem a la frontera és perquè hem hagut de marxar de casa. Els refugiats quan arriben al mur es troben amb la por. Quan ens acomiadem és quan de veritat hi ha tristor.

# data[].attributes.body
Lucia Sarrate, Salesians.

# data[].attributes.headline
Refugiats que fugiu de casa per un camí. A la terra no recordava els límits.La llunyania et carrega de mals i bon records.

# data[].attributes.subject
Refugiats que fugiu de casa per un camí. A la terra no recordava els límits.La llunyania et carrega de mals i bon records.

# data[].attributes.body
Lucia Lucas, Salesians.

# data[].attributes.headline
Volen que el mur s’obri, tenen esperança. Ells no tenen casa, han de carregar coses. Tenen somnis! A totes les fronteres els van dir que NO i la por va poder amb ells.

# data[].attributes.subject
Volen que el mur s’obri, tenen esperança. Ells no tenen casa, han de carregar coses. Tenen somnis! A totes les fronteres els van dir que NO i la por va poder amb ells.

# data[].attributes.body
Mònica Rodríguez, Salesians.

# data[].attributes.headline
La llum és la que recorren els nostres somnis. Tota la Terra vol tenir una casa per poder viure bé. La Terra és molt bonica per reconèixer els records.

# data[].attributes.subject
La llum és la que recorren els nostres somnis. Tota la Terra vol tenir una casa per poder viure bé. La Terra és molt bonica per reconèixer els records.

# data[].attributes.body
Mar Rodríguez, Salesians.

# data[].attributes.headline
Quan per fi els refugiats arriben a terra, recorden la por que van passar. Els refugiats van corrent a retrobar-se amb les seves famílies, mentre recorden tot el que han passat. Els refugiats han de fugir del seu país mentre a la memòria recorden els bons moments. La memòria dels records  ens ajuda a superar el mur. El comiat de la por ens farà ser o estar en un lloc millor. El límit és il·limitat, i encara que tanquin les fronteres, no podran tancar el mar, reconèixer que els papers ens fan ciutadans del món, no només membres i esclaus d'un país. L'arrel del món som els humans, i la força que ho mou és l'amor que som capaços de donar, la tristesa en l'ànima, és un sentiment que ningú hauria de carregar. Els somnis més bells, haurien de ser recorrent el món amb total llibertat i tornar a casa carregats d'esperances i oportunitats, per donar als nostres una vida plena, allunyada del dolor i la misèria. A la frontera, la tristor i els records m'atormenten. Els bons temps passats que ara són desgraciats. Espero que en el nou país em cuidin millor que aquí. He hagut de córrer per passar el mur amb molta por. M'he n'he d’anar de casa i no podré recordar als meus amics, a la frontera estàvem plorant. Estic intentant oblidar els records del camí negatiu.

# data[].attributes.subject
Quan per fi els refugiats arriben a terra, recorden la por que van passar. Els refugiats van corrent a retrobar-se amb les seves famílies, mentre recorden tot el que han passat. Els refugiats han de fugir del seu país mentre a la memòria recorden els bons moments. La memòria dels records  ens ajuda a superar el mur. El comiat de la por ens farà ser o estar en un lloc millor. El límit és il·limitat, i encara que tanquin les fronteres, no podran tancar el mar, reconèixer que els papers ens fan ciutadans del món, no només membres i esclaus d'un país. L'arrel del món som els humans, i la força que ho mou és l'amor que som capaços de donar, la tristesa en l'ànima, és un sentiment que ningú hauria de carregar. Els somnis més bells, haurien de ser recorrent el món amb total llibertat i tornar a casa carregats d'esperances i oportunitats, per donar als nostres una vida plena, allunyada del dolor i la misèria. A la frontera, la tristor i els records m'atormenten. Els bons temps passats que ara són desgraciats. Espero que en el nou país em cuidin millor que aquí. He hagut de córrer per passar el mur amb molta por. M'he n'he d’anar de casa i no podré recordar als meus amics, a la frontera estàvem plorant. Estic intentant oblidar els records del camí negatiu.

# data[].attributes.body
Carla Lorente, Salesians.

# data[].attributes.headline
No perdis l'esperança, sempre us recolzen la gent de confiança. No tingueu por, la guerra no és la solució. No arribis a la tristesa. Ànims! Supera la flaquesa.

# data[].attributes.subject
No perdis l'esperança, sempre us recolzen la gent de confiança. No tingueu por, la guerra no és la solució. No arribis a la tristesa. Ànims! Supera la flaquesa.

# data[].attributes.body
Marc Hinojosa, Escola Benviure.

# data[].attributes.headline
El comiat sempre difícil, reconeixent una situació complicada, amb l'esperança de tornar al teu país. La llunyania de no estar a casa, els record del meu país, i sentir que possiblement no tornaré. Els somnis de poder tornar a veure't, arrossegant un munt de records, i en la meva memòria que sempre estàs present. 

# data[].attributes.subject
El comiat sempre difícil, reconeixent una situació complicada, amb l'esperança de tornar al teu país. La llunyania de no estar a casa, els record del meu país, i sentir que possiblement no tornaré. Els somnis de poder tornar a veure't, arrossegant un munt de records, i en la meva memòria que sempre estàs present. 

# data[].attributes.body
Hector Lazare, Escola Benviure.

# data[].attributes.headline
Els refugiats són gent, que ho passen malament. Perquè se'n van del seu país, per tenir una vida més feliç. Per això no ens burlem, i tots guanyarem. 

# data[].attributes.subject
Els refugiats són gent, que ho passen malament. Perquè se'n van del seu país, per tenir una vida més feliç. Per això no ens burlem, i tots guanyarem. 

# data[].attributes.body
Pau Montesinos, Escola Benviure.

# data[].attributes.headline
Rep la nostra estima i fuig de murs i fronteres. Reconeixent les arrels oblida la tristesa i el comiat. Gaudeix la terra que trepitges recordant i fent present els teus somnis.

# data[].attributes.subject
Rep la nostra estima i fuig de murs i fronteres. Reconeixent les arrels oblida la tristesa i el comiat. Gaudeix la terra que trepitges recordant i fent present els teus somnis.

# data[].attributes.body
Sergi Casaus, Escola Benviure

# data[].attributes.headline
A l'alba, en la frontera, caminen per la terra cansats. Carregant amb les seves poques forces, fugien amb els seus records. Caminant per la boira dubtaven si trobarien alguna casa.

# data[].attributes.subject
A l'alba, en la frontera, caminen per la terra cansats. Carregant amb les seves poques forces, fugien amb els seus records. Caminant per la boira dubtaven si trobarien alguna casa.

# data[].attributes.body
Alejandro i Victoria Requena, Escola Benviure

# data[].attributes.headline
L'Alba no em deixa oblidar els meus somnis. Fugir de la meva terra em produeix una gran tristesa. És difícil acomiadar-se i oblidar-se de la nostra casa

# data[].attributes.subject
L'Alba no em deixa oblidar els meus somnis. Fugir de la meva terra em produeix una gran tristesa. És difícil acomiadar-se i oblidar-se de la nostra casa

# data[].attributes.body
Hugo Díaz, Escola Benviure

# data[].attributes.headline
Els límits no fan fugir els somnis. És millor recórrer el mur dels dubtes. Ser o estar serà l'esperança de que surti l'alba.

# data[].attributes.subject
Els límits no fan fugir els somnis. És millor recórrer el mur dels dubtes. Ser o estar serà l'esperança de que surti l'alba.

# data[].attributes.body
Pere Benavent, Escola Benviure

# data[].attributes.headline
Estimar em dona una esperança, però a altres persones els fa ràbia. 

# data[].attributes.subject
Estimar em dona una esperança, però a altres persones els fa ràbia. 

# data[].attributes.body
Escola Marianao

# data[].attributes.headline
En la guerra hi ha una boira que et condueix al final de la teva història.

# data[].attributes.subject
En la guerra hi ha una boira que et condueix al final de la teva història.

# data[].attributes.body
Escola Marianao

# data[].attributes.headline
La falta d'empatia ens fa córrer cap a la guerra.

# data[].attributes.subject
La falta d'empatia ens fa córrer cap a la guerra.

# data[].attributes.body
Escola Marianao

# data[].attributes.body
Escola Marianao

# data[].attributes.headline
La vida passa mentre que alguns no poden ni acomiadar-se.

# data[].attributes.subject
La vida passa mentre que alguns no poden ni acomiadar-se.

# data[].attributes.body
Escola Marianao

# data[].attributes.headline
La família ja és només un record que mai podré oblidar.

# data[].attributes.subject
La família ja és només un record que mai podré oblidar.

# data[].attributes.body
Escola Marianao

# data[].attributes.body
Escola Marianao

# data[].attributes.headline
La ràbia i la foscor no són contrincants per la boira en què resplendeix el sol.

# data[].attributes.subject
La ràbia i la foscor no són contrincants per la boira en què resplendeix el sol.

# data[].attributes.body
Escola Marianao

# data[].attributes.headline
La ràbia m'omple, la tristesa també. L'alegria em falta.

# data[].attributes.subject
La ràbia m'omple, la tristesa també. L'alegria em falta.

# data[].attributes.body
Escola Marianao