# data[].attributes.headline
Методичні аспекти викладання трудового навчання (5-9 класи) в новому 2020-2021 навчальному році

# data[].attributes.subject
Методичні аспекти викладання трудового навчання (5-9 класи) в новому 2020-2021 навчальному році

# data[].attributes.body
Трудове навчання 5-9 класи

У 2020/2021 навчальному році відповідно до типових  освітніх програм для закладів загальної середньої освіти на вивчення предмета у 5 – 6 класах відводиться 2 год. на тиждень, у 7 – 9 класах – 1 год. на тиждень. Кількість годин трудового навчання в усіх класах може збільшуватися за рахунок годин варіативної складової навчальних планів, передбачених на навчальні предмети, факультативи, індивідуальні заняття та консультації. За рахунок таких годин також можливе впровадження курсів за вибором технологічного спрямування.

Вивчення трудового навчання здійснюватиметься за навчальною програмою, затвердженою наказом МОН від 07.06.2017 № 804. Програму розміщено на офіційному вебсайті міністерства за покликанням http://mon.gov.ua/activity/education/zagalna-serednya/navchalni-programy.html).

Навчальна програма зорієнтована на формування в учнів ключових і предметних компетентностей, які покликані наблизити процес трудового навчання до життєвих потреб учня, його інтересів та природних здібностей.

Провідним завданням учителя є реалізація очікуваних результатів навчально-пізнавальної діяльності учнів, які виписані таким чином, щоб вони були спільними для учнів, які навчаються в класах із поділом на групи і без такого поділу. При цьому, шлях досягнення результатів визначає учитель відповідно до матеріально-технічних можливостей шкільної майстерні, інтересів і здібностей учнів, фахової підготовки самого учителя.

Очікувані результати мають бути досягнуті на кінець навчального року. Вчитель може планувати їх досягнення чи при опрацюванні одного проєкта (наприклад: розрізняє деталі за способом отримання. 6 кл), чи поетапне їх досягнення при виконанні окремих проєктів. (Очікування «Розраховує та планує орієнтовну вартість витрачених матеріалів» 8 кл. можна розділити на: обраховує вартість затрачених матеріалів – розраховує потребу матеріалів на проєкт –  розраховує та планує орієнтовну вартість витрачених матеріалів) чи досягнення при використанні різних технологій обробки (Знає будову та принцип дії інструментів, пристосувань та обладнання для обробки конструкційних матеріалів. 7 кл.)

Орієнтовний перелік об’єктів проєктно-технологічної діяльності     учнів – це навчальні та творчі проєкти учнів, які можна виконувати за допомогою будь-якої технології з представлених у змісті програми, з відповідним добором конструкційних матеріалів, плануванням робіт, необхідних для створення виробу від творчого задуму до його практичної реалізації.

Формування змісту технологічної діяльності учнів на уроках трудового навчання здійснюється саме на основі об’єктів проєктної діяльності, а не технологій. Це дає змогу одночасно проєктувати та виготовляти один і той самий виріб за допомогою різних основних та додаткових технологій, що є особливо зручним у класах, які не поділяються на групи.

Перелік      об’єктів      проєктно-технологічної        діяльності учнів          є орієнтовним та може бути доповнений виробами (проєктами) відповідно до матеріально-технічної бази та вподобань учнів.

Результатом проєктно-технологічної діяльності учнів має бути проєкт (спроєктований і виготовлений виріб чи послуга). Орієнтовна кількість проєктів, що освоюються в кожному класі визначається навчальною програмою. Важливою складовою виконання учнівських проєктів є їх публічний захист, на якому учні доносять інформацію про свою роботу (формування ідеї, процес виготовлення, апробація, удосконалення, важливість роботи, подальше застосування тощо) доступними для них засобами (презентація, графічні зображення, усне пояснення тощо). При захисті проєктів важливо, щоб інші учні та вчитель задавали запитання, які спонукатимуть до аргументації прийняття тих чи інших рішень при виконанні роботи. Це важливо для формування таких важливих навичок як висловлювати свою думку, відстоювати свою позицію, вміння вести дискусію, критичне мислення.

Важливим критерієм вибору проєкту є його значущість для учня (можливість  використання виробу в побуті, для хобі або реалізації виробів на шкільних ярмарках, аукціонах тощо). Неприпустимим є проєктування та виготовлення виробу тільки для опанування технології.

У класах, що не поділяються на групи, під час вибору об’єкта проєктнотехнологічної діяльності варто планувати не менш як дві основні технології (крім об’єктів, виготовлення яких передбачає застосування однієї технології: писанка, гарячі напої тощо). Це потрібно для того, щоб учні мали рівні можливості у виборі технологій із технічних і обслуговуючих видів праці.

При плануванні навчального процесу учитель самостійно формує теми, які учням необхідно засвоїти, зважаючи на обрані для виготовлення об’єкти проєктування, визначає і планує необхідну кількість навчальних годин, необхідних учням для вивчення відповідних процесів з обробки матеріалу тощо. Така академічна автономія учителя «обмежена» лише запланованими очікуваними результатами навчально-пізнавальної діяльності учнів, які визначають логіку його підготовки до навчального року, семестру, розділу чи окремого уроку.

Для складання календарно-тематичного планування, визначення змісту навчального матеріалу рекомендуємо слідувати такому алгоритму:

Обрати об’єкти проєктно-технологічної діяльності учнів (проєкти) та визначити їх кількість;
Обрати основні та, за потреби, додаткові технології для проєктування й виготовлення кожного обраного виробу;
Спланувати очікувані результати навчально-пізнавальної діяльності учнів;
Визначити орієнтовну кількість годин, необхідних для виконання кожного проєкту;
Сформулювати теми та зміст уроків із проєктування та виготовлення кожного об’єкта проєктно-технологічної діяльності учнів;
Спланувати теми та зміст уроків із технології побутової діяльності та самообслуговування.
Поділ класів на групи технічних і обслуговуючих видів праці відбувається за бажанням учнів та здійснюється відповідно до нормативів, затверджених наказом МОН від 20.02.2002 № 128, а саме, за наявності в класі більше 27 учнів для міських шкіл та більше 25 для сільських. Якщо кількість учнів у класі не дає змоги здійснити поділ на групи, можна скористатись іншими варіантами формування груп: з паралельних чи наступних класів; поділ на групи за рахунок варіативної складової навчального плану. Також згідно з рішеннями місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування класи можуть ділитися на групи і при меншій наповнюваності від нормативної за рахунок зекономлених бюджетних асигнувань та залучення додаткових коштів.

Під час роботи в навчальній майстерні на кожному уроці треба звертати увагу на дотримання учнями правил безпечної роботи, виробничої санітарії й особистої гігієни, навчати їх тільки безпечних прийомів роботи, ознайомлювати із заходами попередження травматизму.

# data[].attributes.headline
Методичні аспекти викладання технологій  (10-11 класи) в новому 2020-2021 навчальному році 

# data[].attributes.subject
Методичні аспекти викладання технологій  (10-11 класи) в новому 2020-2021 навчальному році 

# data[].attributes.body
У 10-11 класах Типовими освітніми програмами навчальний предмет технології віднесено до вибірково-обов’язкових. Якщо школа обрала технології, то на освоєння предмета відводиться 105 годин в 10 чи 11 класах. Можливі також варіанти, за якими ці 105 годин освоюються в 10 і в 11 класах (70+35 чи 35+70).

Навчання здійснюється за програмою, затвердженою наказом МОН від 23.10.2017 № 1407, яка розміщена на офіційному вебсайті міністерства за покликом http://mon.gov.ua/activity/education/zagalna-serednya/navchalniprogramy.html).

Навчальна програма «Технології» (рівень стандарту) має модульну структуру і складається з десяти обов’язково-вибіркових навчальних модулів, з яких учні спільно з учителем обирають лише три, для вивчення упродовж навчального року (двох):

«Дизайн предметів інтер’єру»,

«Техніки декоративно-ужиткового мистецтва»,

«Дизайн сучасного одягу»,

«Краса та здоров’я»,

«Кулінарія»,

«Ландшафтний дизайн»,

«Основи підприємницької діяльності»,

«Основи автоматики і робототехніки», «Комп’ютерне проєктування», «Креслення».

Навчальний модуль, за своїм змістовим наповненням, є логічно завершеним навчальним (творчим) проєктом, який учні виконують колективно або за іншою формою визначеною учителем. Кількість годин, що відводиться на вивчення кожного з трьох обраних модулів, учитель визначає самостійно з урахуванням особливостей проєктної діяльності учнів, матеріальних можливостей школи тощо.

Технології 10-11 клас (профільний рівень)

Типовими освітніми програмами передбачається по 6 годин на вивчення предмета у 10 та 11 класах. Навчання здійснюється за однією з профільних програм, що розміщені на офіційному сайті міністерства за покликом http://mon.gov.ua/activity/education/zagalna-serednya/navchalni-programy.html чи за програмами професійного навчання, затвердженими МОН від 23.09.2010 № 904 з використанням, за потреби, часу навчальної практики у 10 класі.

Здійснення професійно-технічного навчання в закладах загальної середньої освіти та міжшкільних навчально-виробничих комбінатах (міжшкільних ресурсних центрах) можливе і за іншими професіями, за умови дотримання вимог Державних стандартів професійно-технічної освіти.

У випадку, коли кількість годин на опанування професії менша передбаченої навчальними планами, рекомендуємо запроваджувати профільні курси та курси за вибором профорієнтаційного спрямування, які мають відповідний гриф Міністерства.

Змістове наповнення технологічного профілю також може складатися з декількох курсів за вибором «Професійні проби». Такі курси освоюються учнями послідовно. Програми таких курсів повинні мати відповідний гриф МОН.

Курси за вибором «Професійні проби» можуть освоюватися за рахунок варіативної складової навчальних планів учнями, які навчаються за будь-яким профілем.

# data[].attributes.headline
Методичні аспекти викладання креслення  (11 клас) в новому 2020-2021 навчальному році

# data[].attributes.subject
Методичні аспекти викладання креслення  (11 клас) в новому 2020-2021 навчальному році

# data[].attributes.body
Важливою складовою технологічної підготовки школярів є знання ними основ графічної грамоти. Вивчення курсу креслення можливе в 11 класах технологічного профілю в обсязі 2 год. на тиждень за навчальною програмою «Креслення. 11 клас» для закладів загальної середньої освіти (лист ІМЗО від 25.09.2018 № 22.1/12-Г-906).

У 8-11 класах креслення може вивчатися як курс за вибором за навчальною програмою «Креслення» для закладів загальної середньої освіти (лист ІМЗО від 08.11. 2019 р. № 22.1/12-Г-10550), або, за наявної технічної можливості, за програмою курсу за вибором «Професійні проби» для учнів 811класів «Технічне креслення на базі комп’ютерних програм» (лист ІМЗО від 09.06.2020 № 22.1/12-Г-346).

Креслення  вивчається в 7-8 класах  спеціалізованих шкіл з поглибленим вивченням предметів технічного (інженерного) циклу. Вивчення предмета здійснюється за навчальною програмою «Креслення. 7-8 класи»  (лист ІМЗО від 25.09.2018 № 22.1/12-Г-904).

# data[].attributes.headline
Тимчасові рекомендаціїщодо організації га протиепідемічних заходів у закладах освіти в період карантину в зв'язку поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)

# data[].attributes.subject
Тимчасові рекомендаціїщодо організації га протиепідемічних заходів у закладах освіти в період карантину в зв'язку поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)

# data[].attributes.body
З метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) у навчальному 2020-2020 році суб'єкти, що відповідальні за влаштування, утримання закладів позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (далі - заклади освіти), мають здійснювати свою діяльність з урахуванням цих тимчасових рекомендацій, спрямованих на запобігання ускладнення епідемічної ситуації внаслідок поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

1. Відповідальність за виконання Тимчасових рекомендацій покладається на засновника (власника) та керівника закладу освіти.

2. Керівник та медичний персонал закладу освіти, або відповідальна особа, яка пройшла відповідний інструктаж та призначена наказом керівника закладу, забезпечують:

щоденний контроль за виконанням Тимчасових рекомендацій;
проведення роз'яснювальної роботи з персоналом та здобувачами освіти щодо індивідуальних заходів профілактики та реагування на виявлення симптомів коронавірусної хвороби (COVID-19) серед персоналу або здобувачів освіти;
розробку алгоритмів дій на випадок надзвичайної ситуації, пов'язаною з реєстрацією випадків захворювання на коронавірусну хворобу (COVID-19) серед здобувачів освіти та працівників закладу освіти;
недопущення до роботи персоналу, визначеного таким, який потребує самоізоляції відповідно до галузевих стандартів у сфері охорони здоров'я;
проведення інструктажу для працівників щодо запобігання поширенню коронавірусної інфекції (COVID-19), дотримання правил респіраторної гігієни та протиепідемічних заходів.
3. Допуск до роботи персоналу закладів освіти здійснюється за умови використання засобів індивідуального захисту (респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно) після проведення термометрії безконтактним термометром.

Працівники із ознаками гострого респіраторного захворювання або підвищеною температурою тіла понад 37.2 С не допускаються на робоче місце.

4. Усі працівники закладу забезпечуються засобами індивідуального захисту із розрахунку і захисна маска на 3 години роботи. Засоби індивідуального захисту мають бути в наявності із розрахунку на 5 робочих днів, у т.ч. на 1 робочу зміну - безпосередньо на робочому місці працівника.

Після кожного зняття засобів індивідуального захисту та перед одяганням чистих засобів індивідуального захисту, працівник повинен ретельно вимити руки з милом або обробити антисептичним засобом.

5. Керівник закладу освіти забезпечує:

організацію централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту, паперових серветок в окремі контейнери (урни) з кришками та поліетиленовими пакетами, з подальшою утилізацією згідно з укладеними угодами на вивіз твердих побутових відходів;
проведення навчання працівників щодо одягання, використання, зняття засобів індивідуального захисту, їх утилізації, контроль за виконанням цих вимог;
необхідні умови для дотриманням працівниками правил особистої гігієни (рукомийники, мило рідке, паперові рушники (або електросушарки для рук), антисептичні засоби для обробки рук тощо);
обмеження проведення масових заходів (нарад, зборів тощо) в закритих приміщеннях (окрім заходів необхідних для забезпечення функціонування закладів освіти - проведення педагогічних рад, засідань ректоратів, конкурсних комісій, конференцій трудового колективу тощо);
медичні пункти закладу необхідними засобами та обладнанням (безконтактними термометрами, дезінфекційними, в тому числі антисептичними засобами для обробки рук, засобами особистої гігієни та індивідуального захисту);
розміщення інформації (плакатів/банерів) про необхідність дотримання
респіраторної гігієни та етикету кашлю.
Вимоги щодо організації освітнього процесу

6. Керівник закладу освіти розробляє маршрути руху здобувачів освіти (задіюються всі можливі входи в приміщення закладу) та складає графік, за яким відбувається допуск здобувачів освіти до закладу. Графік допуску повинен формуватися таким чином, щоб запобігати утворенню скупчення учасників освітнього процесу. Забороняється допуск до закладу освіти батьків або супроводжуючих осіб, крім осіб, які супроводжують осіб з інвалідністю.

7. Педагогічний склад закладу освіти перед початком занять проводить опитування учасників освітнього процесу щодо їх самопочуття та наявності симптомів респіраторної хвороби.

В разі виявлення ознак гострої респіраторної хвороби, за відсутності батьків, здобувачі освіти тимчасово ізолюються в спеціально відведеному приміщенні закладу, інформуються батьки (інші законні представники) та приймається узгоджене рішення щодо направлення до закладу охорони здоров'я.

8. Вхід до приміщень закладу дозволяється при наявності захисної маски або респіратора. Захисні маски можуть не використовуватися під час проведення занять у навчальних приміщеннях. Під час пересування приміщеннями закладу освіти використання захисних масок є обов'язковим.

9. На вході до всіх приміщень закладу організовуються місця для обробки рук антисептичними засобами. Місця дня обробки рук позначаються яскравим вказівником про правила та необхідність дезінфекції рук (банер, наклейка, тощо).

10. Пересування здобувачів освіти між навчальними кабінетами, аудиторіями повинно бути мінімізованим, зокрема, шляхом проведення занять впродовж дня для одного і того ж класу (групи) в одній і тій самій аудиторії (кабінеті), застосування модульного підходу до організації вивчення дисциплін тощо).

11. У розкладі занять необхідно передбачити можливість визначення різного часу початку та закінчення занять (перерв) для різних класів та груп.

12. Необхідно забезпечити раціональне використання запасних виходів із закладу освіти, використання розмітки на підлозі, що полегшує організацію двостороннього руху коридорами, виокремлення зон переміщення для різних вікових категорій здобувачів освіти.

13. За можливості забезпечити проведення занять з окремих предметів на відкритому повітрі.

14. У санітарних кімнатах потрібно забезпечити наявність рідкого мила, антисептичних засобів для рук та паперових рушників (або електросушарок для рук). Використання багаторазових рушників заборонено.

15. Після проведення занять у кінці робочого дня необхідно провести очищення і дезінфекцію поверхонь (в тому числі дверних ручок, столів. місць для сидіння, перил, тощо).

16. Після кожного навчального заняття проводити провітрювання впродовж не менше 10 хвилин.

17. На території закладу необхідно розмістити контейнери/урни з кришкою для використаних масок з чіткою яскравою відміткою«ВИКОРИСТАНІ МАСКИ ТА РУКАВИЧКИ».

Вимоги до організації харчування

18. Керівник закладу освіти розробляє графік харчування здобувачів освіти. Організація мультипрофільного харчування за типом «шведського столу» та шляхом самообслуговування на період карантину не дозволяється.

19. При організації харчування необхідно забезпечити відстань між столами не менше 1,5 м та розміщення за столом не більше 4-х осіб.

20. Усі працівники харчоблоку забезпечуються засобами індивідуального захисту із розрахунку 1 захисна маска на 3 години роботи, одноразовими рукавичками, які необхідно змінювати після кожної дії (виробничого процесу на харчоблоці їдальні), не пов'язаних між собою. Засоби індивідуального захисту мають бути в наявності із розрахунку на 5 робочих днів, у т.ч. на 1 робочу зміну - безпосередньо на робочому місці працівника.

31. Після кожного зняття засобів індивідуального захисту (захисних масок одноразових рукавичок) перед одяганням чистих засобів індивідуального захисту, працівник повинен ретельно вимити руки з милом або обробити антисептичним засобом.

22. Керівник закладу організовує централізований збір використаних засобів індивідуального захисту, паперових серветок в окремі контейнери (урни) з кришками та поліетиленовими пакетами, з подальшою утилізацією згідно з укладеними угодами на вивіз твердих побутових відходів.

23. Працівник їдальні, який видає страви або здійснює розрахунок, повинен бути забезпечений засобами індивідуального захисту: захисною маскою або респіратором, захисними окулярами або захисним щитком, одноразовими рукавичками.

24. При організації харчування необхідно забезпечити умови для дотриманням працівниками правил особистої гігієни (рукомийники, мило рідке, паперові рушники (або електросушарки для рук). антисептичні засоби для обробки рук, тощо.

25. З працівниками харчоблоку необхідно провести навчання щодо одягання, використання. зняття засобів індивідуального захисту, їх утилізації, забезпечити контроль за виконанням цих вимог.

Вимоги до транспорту, який перевозить дітей за працівників до закладу освіти

26. Організатор - перевізник. який здійснює перевезення дітей та працівників до закладу освіти забезпечує:

проведення дезінфекційних заходів у салоні транспортного засобу в кінці робочої зміні;
водіїв засобами індивідуального захисту (із розрахунку 1 захисна маска на 3 години роботи на 1 особу), антисептичний засіб для обробки рук;
проведення навчання з питань використання та утилізації засобів індивідуального захисту;
щоденний контроль за станом здоров'я водіїв та проведення температурного скринінгу до початку робочої зміни;
не допуск до роботи осіб з ознаками гострої респіраторної хвороби або підвищеною температурою тіла понад 37,2 С;
вхід до салону автотранспорту при наявності засобів індивідуального захисту (респіратора або захисної маски);
перевезення пасажирів здійснювати у межах кількості місць для сидіння.

# data[].attributes.headline
Викладання трудового навчання (технологій) в дистанційному режимі 

# data[].attributes.subject
Викладання трудового навчання (технологій) в дистанційному режимі 

# data[].attributes.body
У наш час в умовах економічних відносин і жорсткої конкуренції на ринку праці особливе значення мають знання, навички та досвід. Придбання нових знань і навичок, практично корисних і застосовуваних у роботі в епоху інформаційного суспільства значно розширює можливості самореалізації і сприяє кар'єрному росту . Нововведення, або інновації, характерні для будь-якої професійної діяльності людини, а тому стають предметом вивчення, аналізу та впровадження. Одним з видів інновацій в організації професійної освіти є введення дистанційного навчання. Дистанційне навчання дає можливість вчитися, перебуваючи на будь-якій відстані від закладу освіти. Ідея дистанційного навчання полягає в тому, що взаємодія викладача й студента відбувається у віртуальному просторі: обоє вони перебувають за своїми комп'ютерами й спілкуються за допомогою Інтернету. Провідними принципами дистанційного навчання є інтерактивна взаємодія у процесі роботи, надання здобувачам можливості самостійного освоєння досліджуваного матеріалу, а також консультаційний супровід у процесі дослідницької діяльності. Основну роль у здійсненні дистанційного навчання відіграють сучасні інформаційні технології.
У XXI столітті доступність комп'ютерів та Інтернету роблять поширення дистанційного навчання ще простішим і швидшим. Інтернет став величезним проривом, значно більшим, ніж радіо і телебачення. З'явилася можливість спілкуватися і отримувати зворотний зв'язок від будь-якого учня, де б він не знаходився. Поширення «швидкого інтернету» дало можливість використовувати «онлайн» семінари (вебінари) для навчання. Питання «бути чи не бути» дистанційній освіті вже не є актуальним. У всьому світі дистанційна освіта існує, вона займає своє соціально значуще місце в освітній сфері. В Україні датою офіційного початку запровадження дистанційного навчання можна вважати 21 січня 2004 року, коли наказом № 40 Міністерства освіти і науки України було затверджено «Положення про дистанційне навчання», яке поклало початок запровадженню нових технологій у галузі освіти.
Якість дистанційного навчання залежить від кожної конкретної школи і конкретного вчителя – наскільки вони виявляться готові гнучко і швидко перебудувати свою роботу, наскільки в дітей і вчителів є якісний інтернет-доступ і наскільки вони вміють ним користуватися. Серед обов’язкових вимог для організації процесу дистанційного навчання варто вказати насамперед такі: • технічні умови (комп’ютерна техніка, програмне забезпечення з достатніми характеристиками, наявність доступу до мережі Інтернет); • кадрові вимоги (наявність підготовлених педагогів відповідного рівня, інженерів та лаборантів.
У системі дистанційного навчання виділені 4 типи суб'єкта:
1. Студент - той, хто навчається.
2. Тьютор - той, хто навчає.
3. Організатор - той, хто планує навчальну діяльність, розробляє програми навчання, займається розподіленням студентів за групами і навчальним навантаженням на тьюторів, вирішує різні організаційні питання.
4. Адміністратор – той, хто забезпечує стабільне функціонування системи, вирішує технічні питання, стежить за статистикою роботи системи. Для організації дійсно ефективного навчального процесу дистанційного навчання необхідна систематична робота з оболонкою як здобувача, так і тьютора майже кожного дня протягом усього терміну навчання.
До переваг дистанційного навчання в закладах загальної середньої освіти можна віднести: • актуальність – можливість упровадження новітніх педагогічних, психологічних, методичних розробок; • зручність – можливість навчання у зручний час, у певному місці, здобуття освіти без відриву від основної роботи, відсутність обмежень у часі для засвоєння матеріалу; • економічна ефективність – метод навчання дешевший, ніж традиційні, завдяки ефективному використанню навчальних приміщень, полегшеному коригуванню електронних навчальних матеріалів та мультидоступу до них; • інтерактивність – активне спілкування між студентами групи і викладачем, що значно посилює мотивацію до навчання, поліпшує засвоєння матеріалу;
• індивідуальний підхід до кожного учня з урахуванням його здібностей та потреб;
• оволодіння сучасними інформаційно-комунікаційними технологіями;
• вивільнення часу для відвідування різноманітних гуртків, курсів та занять улюбленими справами; • можливість одночасного використання великого обсягу навчальної інформації будь-якою кількістю учнів;
• можливість постійного моніторингу успішності навчання дитини.
Науковий прогрес рухається із шаленою швидкістю, прогресивні країни світу поступово діджиталізуються, тому нам так само потрібно оновлюватися та рухатися вперед.
Діти сьогодні зростають у цифровому світі і для них цілком природним є цифрове середовище, яке вони використовують для отримання та обміну інформацією. Отже, для них не є проблемою навчатися онлайн дистанційно, навпаки – це нова цікава пригода для дитини. «Освіта через усе життя» - нова формула освіти, необхідність якої вимагає сучасна цивілізація з її гуманізацією і демократизацією суспільних відносин, швидкою зміною техніки і технологій. Головним завданням дистанційного навчання є розвиток творчих та інтелектуальних здібностей людини за допомогою відкритого і вільного використання всіх освітніх ресурсів і програм, у тому числі доступних в Інтернеті. А оскільки Інтернет – це світова інформаційна мережа, то вона може бути одним із засобів дистанційного навчання, тому що її дані допоможуть учням (і викладачам) створити повну інформаційну картину з питань, що їх цікавлять. Для дистанційного навчання дуже важливий зв’язок з учнем, тому що сучасне навчання (а особливо дистанційне) тяжіє до індивідуалізації. Під час очного навчання кожен має можливість поставити питання й одразу отримати відповідь. Учень, що знаходиться на відстані, не має такої можливості. З часом у нього може згаснути інтерес, розсіюватися увага. Дитині важко стимулювати себе до самостійного навчання, оскільки вона не перебуває в колективі, де існує ще й такий стимул як конкуренція (наприклад, бути найкращим учнем у класі)
або просто проведення емоційної дискусії з певного питання. Тому до викладача, що працює в системі дистанційного навчання, є певні вимоги: відповідати дуже швидко на листи; хвалити оперативність слухачів; установити чіткий графік спілкування в режимі on-lіne і чітко його дотримуватися; створити атмосферу психологічного комфорту та ін. Важливо створити сприятливий настрій, емоційне піднесення. Учень має відчути, що його викладач не суворий контролер, а добрий учитель, який завжди допоможе. Необхідно створити умови для повноцінної самореалізації учня, прояву успішності, самоствердження, підвищення його самооцінки. У дистанційному навчанні важливо знати кожного учня, його особливості: інтроверт ваш учень чи екстраверт, мислить він більш логічно, раціонально чи дуже емоційний, спирається більше на відчуття, емоції, отже, варто організувати ситуацію для активної участі у дискусіях, інтроверту – індивідуальне письмове завдання, у якому він проявиться більше. Створення комфортних умов полягає у відборі відповідного змісту з предмета, розширення його інформаційного поля за рахунок міжпредметної інтеграції з урахуванням індивідуальних особливостей, інтересів і нахилів школярів, зони їх найближчого розвитку.
В умовах дистанційного навчання календарно-тематичне планування, яке було складене учителями навчальних предметів технологічного циклу раніше, повинно бути доповнене, частково змінене, а можливо, й зовсім замінене. При цьому слід урахувати можливості його ефективної реалізації здобувачами освіти в домашніх умовах, а саме:
- існуючий в дітей компетентнісний досвід для виконання визначених проєктно-технологічних завдань;
- наявність чи відсутність конструкційних матеріалів, інструментів та обладнання для виконання запланованих видів робіт (технологій);
- особливості безпеки життєдіяльності (можливі травмуючі фактори, що можуть наразити на небезпеку);
- можливості організації зворотного зв’язку між учасниками освітнього процесу тощо.
Унесені корективи в календарно-тематичне планування слід обов’язково узгодити з адміністрацією освітнього закладу, довести до відома здобувачів освіти та їхніх батьків.
Учителю необхідно з’ясувати перелік матеріалів та інструментів, які можуть бути доступними для учнів удома. Це можна виконати у зручний спосіб – шляхом їх опитування чи анкетування.
За можливості до початку навчального року ознайомити класного керівника та батьків не лише з проєктами, а й з остаточним необхідним переліком матеріалів та інструментів. Згідно з нормативними документами МОН України, результати оцінювання навчальних досягнень рекомендовано фіксувати в електронному щоденнику (за наявності) та надсилати в індивідуальному порядку шляхом використання одного із засобів зв’язку (електронної пошти, смс-повідомлення, повідомлення в
одному з месенджерів, повідомлення по телефону тощо). Оприлюднення списку оцінок для всього класу є неприпустимим.
Учителям рекомендовано створити індивідуальний журнал, у якому із зазначенням дати фіксувати лише ті навчальні заняття, які проводились із здобувачами освіти за їх безпосередньою участю. За рішенням адміністрації освітнього закладу (у режимі використання технологій дистанційного навчання) у класному журналі на відповідній сторінці предмета можуть бути зафіксовані як тема уроку, так і форми організації роботи з учнями (відеоуроки, онлайн- консультації, скайпконференції, тестування й ін.), а також визначатись зміст домашніх завдань.
Практика організації проєктно-технологічного навчання учнів у навчальному закладі не передбачає надання здобувачам освіти домашніх завдань, які мали практичний характер. В умовах дистанційного навчання виникає потреба у виконанні саме таких практичних завдань, виконання яких сприятиме не тільки якісній реалізації змісту навчальних програм, а й дозволить забезпечити життєдіяльність родини в обмеженому просторі. Наприклад, це проєкти з розділу «Основи побутової діяльності», уроки кулінарії, тематичні вироби до календарних свят тощо. Тому доцільно в цей період давати учням невеликі за змістом, цікаві й посильні у виконанні завдання практичного характеру. Водночас, учителям слід обов’язково інформувати батьків, що виконання усіх учнівських проектів повинно проводитися лише під наглядом дорослих з дотриманням основних правил охорони праці щодо виконання визначених видів робіт (технологій).
У разі потреби доцільно замінити знайомі учням конструкційні матеріали (деревину, метал тощо.) на альтернативні, доступні у побуті матеріали, а саме:
- прищіпки для білизни, бамбукові шпажки, китайські палички для їжі, палички від морозива, сірники, зубочистки, олівці тощо;
- дріт, цвяхи, шурупи, магніти, монети;
- текстильні й неткані матеріали, нитки, мотузки;
- пластикова тара, пластикові кришечки від пляшок, СD-диски;
- ґудзики, гачки чи іншу фурнітуру;
- папір, картон, гофрокартон;
- скляні невеличкі баночки, пляшечки, ємності;
- насіння, крупи та інші природні матеріали.
Слід також звернути увагу на найбільш розповсюджені інструменти, які майже в кожного є вдома: голка, ножиці, ніж, шило, викрутка, пасатижі, молоток.
Орієнтовні напрями виконання проєктних робіт можуть бути такі:
1. «Корисне пристосування для дому» (учні, ураховуючи потреби сім’ї, відшукують проблему, що спонукає їх до роботи):
- різноманітні органайзери для кухні, для ванної кімнати, для гаража;
- лотки для вирощування зелені на підвіконні;
- тримач для рулонних матеріалів (паперових рушників, фольги, стрейчевої плівки);
- вироби з картонних упаковок (у т. ч. будиночок для домашніх тварин);
- підставки для столових приборів чи олівців із консервних банок;
- фоторамки з картону, олівців, шпажок тощо.
2. «Фірмова страва моєї родини» (учні, порадившись із батьками, виготовляють найулюбленішу сімейну страву та згодом презентують її у визначений спосіб):
- салати, холодні закуски, бутерброди, гарячі напої (для 5-6 класів);
- страви української кухні, кондитерські вироби (для 7-9 класів);
- кондитерські та хлібобулочні вироби, корисні страви (для 10-11 класів).
Слід відмітити, що вироби запропонованого тематичного напряму з великим задоволенням виготовляють як дівчата, так і хлопці.
3. «Мій надійний помічник» (цікавий напрям проєктно-технологічної діяльності, що дозволить виготовити корисні вироби для особистих потреб чи у подарунок близьким людям): футляри, скриньки для дрібних речей з підручних матеріалів, писачок для розписування пасхальних писанок воском, тримач для навушників, органайзер для LEGO-конструктора, дошка для нарізки, підвіска для зарядки мобільного телефону.
4. «Новорічна казка» (такий напрям проєктів єднатиме родину, охоплюватиме цікаві історичні факти, торкатиметься звичаїв і традицій):
- прикраси для ялинки з картону, гудзиків, кришечок, дроту, текстильних матеріалів та фурнітури, пінопласту, природніх матеріалів тощо;
- новорічний декор для кімнати;
- новорічний віночок на двері.
5. «Технологічна родзинка для натхнення» (цікавий напрям, що дозволить прикрасити інтер’єр оселі. Виготовлені вироби не тільки підніматимуть настрій та надихатимуть при спогляданні на них, а й виконуватимуть певну утилітарну функцію): інтер’єрні прикраси, макети архітектурних споруд, діючі моделі та макети транспортних засобів, корпус годинника, світильники, свічники, абажури тощо.
6. «Міні-город у горщику» (цікавий і корисний проєкт для родини, навіть якщо немає земельної ділянки):
- вирощування вітамінної зелені;
- вирощування кулінарних трав;
- вирощування лікувальних трав;
- вирощування їстівних квітів.
7. «Нове життя старим речам» (учням пропонується, порадившись з батьками, віднайти вдома певний предмет, якому необхідно надати нові властивості, покращити його конструкцію чи відреставрувати):
- оновлення стільців чи табуретів;
- чудовий столик, аптечка з вінтажної валізи;
- гачки зі старих виделок;
- розширення чи подовження речей;
- подушка зі старих улюблених джинсів чи светра;
- обкладинки для книг з чоловічої сорочки чи залишків шпалер.
Отже, вказані напрями не тільки будуть мотивуючим до праці чинником і дозволять здобувачам освіти цікаво проводити час виконуючи уроки технологічного циклу вдома, а й сприятимуть іміджу навчальних предметів технологічного компоненту в сім’ї. Таким чином, проєктно-технологічна діяльність не тільки формуватиме та розвиватиме компетентнісний потенціал дітей, але й покращуватиме життєдіяльність родини в цілому.
В окремих освітніх закладах (а особливо це стосується закладів, що розташовані в сільській місцевості) обмежені можливості щодо застосування Інтернет-ресурсів.
Учителям слід проводити навчання, опитування та поточне оцінювання учнів у асинхронному режимі, оскільки учні можуть отримувати інформацію та виконувати завдання у різний час. Здебільшого це можливо здійснити лише засобами телефонного зв’язку. Учням рекомендується виконувати письмову складову творчих проєктів у текстових редакторах (Word та ін.) чи у робочих зошитах (у зошитах із друкованою основою) та надсилати (передавати) вчителю виконані завдання.
При обмежених можливостях застосування інтернет-ресурсів в освітній діяльності доречно може бути встановлення біля шкіл інформаційних стендів (дошок), на яких можна розмістити необхідну для навчання учнів інформацію (про що повідомити їх засобами телефонного зв’язку). Учням класу можна дозволити варіативність у виборі виробу в рамках запланованого проєкту, тобто самостійно обирати вироби та технологічні операції. З метою організації якісного дистанційного навчання необхідно насамперед підготувати робоче місце для відеозустрічей та записів уроків з потужним сигналом Wi-Fi, де є чистий нейтральний фон і гарне денне світло. Завдяки Google Сайтам можна легко створити власний веб-сайт і публікувати на ньому інформацію про уроки, таблиці, відеозаписи та багато іншого.
Питання організації та проведення уроків у дистанційному режимі є дуже важливим та новим для всіх учасників освітнього процесу. Оскільки сучасне суспільство ще не мало досвіду тривалого дистанційного навчання. Згідно з методичними рекомендаціями МОН України щодо організації дистанційного навчання в освітніх закладах у синхронному режимі учні можуть: - виконувати тести на платформах Googleclassroom, Naurok, Moodle тощо за вибором вчителя та з урахуванням можливостей учня; - виконувати письмові роботи із використанням відеоінструментів Skype, Zoom тощо; - брати участь в усних формах контролю (презентація та захист проєктів тощо) із використанням відеоінструментів Skype, Zoom індивідуально або в групах; - брати участь в онлайн-семінарах та онлайн-форумах із використанням відеоінструментів Skype, Zoom або в чатах на платформах дистанційного навчання (наприклад, Moodle) у закритих групах Facebook та ін.; - виконувати інші завдання, запропоновані учителем.
В асинхронному режимі учні можуть: - виконувати завдання на одній з платформ (Googleclassroom, Naurok, Moodle та ін. за вибором вчителя); - виконувати письмові роботи у текстових редакторах (Word та ін.) або у зошитах та надсилати вчителю файли з виконаними завданнями електронною поштою, в один із месенджерів (Viber, WhatsApp, Facebook тощо) або іншими засобами поштового зв’язку (за відсутністю технічних засобів навчання або доступу до мережі Інтернет); - знімати на відео або записувати аудіо усних відповідей та надсилати файли вчителю засобами електронного зв’язку; - виконувати інші завдання, запропоновані учителем.
Отже, якими формами, методами та ресурсами для організації дистанційного навчання користуватися – вирішують виключно навчальні заклади та педагоги, як беруть участь у цьому процесі.
У дистанційному навчанні, що значною мірою оптимізуватиме освітній процес, доречним є створення віртуальних класів. Вони дають можливість не лише згрупувати здобувачів освіти, а й координувати, моніторити й оцінювати їх навчальну діяльність.
Для створення віртуальних класів найпростішими та досить розповсюдженими є ГуглКлас (Classroom https://classroom.google.com). До такого віртуального класу можна додати до 250 користувачів, серед яких можуть бути не лише організатор та учні, але і їх батьки та інші вчителі. Платформа має простий інтерфейс, який підтримує українську мову, що дозволяє дуже швидко розібратися у принципах використання цього інструменту як педагогам, так і учням та їх батькам.
Необхідно звернути увагу, що користувачі ГуглКласу повинні мати власний обліковий запис Гугл (власний акаунт), на який зазвичай вводяться вікові обмеження. Користувачі з України повинні досягнути 13-річного віку. Для надання можливості користуватися цим сервісом користувачам, яким не виповнилося 13 років, необхідно звернути увагу їх батьків на те, що вони повинні допомогти створити такий обліковий запис і здійснювати контроль та керувати цим записом за допомогою додатка Family Link (https://families.google.com/intl/ru/familylink/).
Зворотний зв’язок зі здобувачами освіти обов’язковий, адже «живе спілкування», хоча й у режимі онлайн, є зручним, цікавим й продуктивним інструментом професійної діяльності вчителя. Організувати подібні зустрічі вчитель може за допомогою різних інструментів. На сьогодні одними з розповсюджених платформ для дистанційного спілкування є такі:
- Google Hangouts (https://hangouts.google.com) є умовно безкоштовним інструментом для організації відеоконференц-зв’язку, який надає компанія GOOGLE. Він дозволяє проводити онлайн-відеозустрічі з невеликою групою активних учасників до 10 осіб (учитель + 9 учнів), тривалість яких є необмеженою. Додатковими можливостями є демонстрація робочого столу та додатків, обмін текстовими повідомленнями у чаті, можливість підключення
Google Drive та інших інтегрованих додатків. Умовою використання цього інструменту є наявність облікового запису користувача GOOGLE, аналогічно як і користувачів ГуглКласу з усіма вказаними вимогами.
- Zoom (https://zoom.us) – умовно безкоштовна платформа, що надає послуги віддаленого конференц-зв’язку. У системі можна використовувати вбудований чат, здійснювати демонстрацію екрану комп’ютера або мобільного пристрою, а це дає можливість використовувати власні презентації, мультимедійний контент чи роботу запущених програм. Також можливо здійснювати запис відеозустрічі з подальшим збереженням на локальному комп’ютері чи у хмарних сховищах. У разі використання безкоштовного варіанта платформа дозволяє об’єднати у відеоконференції одночасно до 100 учасників, але встановлюється обмежений ліміт часу проведення заходу – до 40 хвилин. Цих можливостей цілком вистачає для організації онлайн-відео-уроків у класі з будь-якою кількістю учнів. Для організації відеозустрічі необхідно виконати попередню реєстрацію на офіційному сайті. Запрошення генерується автоматично на сайті платформи під час організації конференції, а шляхи передачі цього запрошення узгоджуються з учнями та їх батьками заздалегідь.
Віртуальна дошка Padlet (https://padlet.com) є інструментом, на якому можна розмістити будь-який контент і використовувати його у навчальній діяльності. Цей контент може змінювати і розміщувати як адміністратор дошки, так і користувач (залежить від налаштувань дошки). Застосунок має інтуїтивно зрозумілий інтерфейс, який легко опанувати. У процесі роботи в одному обліковому записі користувача може бути створено декілька дошок на різну тематику, за допомогою яких можна організувати проєктну діяльність здобувачів освіти, виконання ними індивідуальних завдань чи просто концентрації інформації з різної тематики в одному місці.
Для використання цього інструменту як учителю, так і учням потрібно створити обліковий запис. Інформація з цих дошок може бути опублікована у ГуглКласі, а також у соціальніх мережах Фейсбук та Твітер.
Отож, вибір інструментів для організації дистанційної взаємодії з учнями під час дистанційного навчання залежить, із одного боку, від компетентнісного досвіду учасників освітньої діяльності, а з іншого – технічних можливостей Інтернету та електронних пристроїв, які вони використовують. Отже, стрімкий розвиток глобалізації впливає на всі сфери життя людей – особистісну, соціальну, культурну. Політичний та технічний прогрес у найближчому майбутньому призведе до спілкування «на рівні людства». Супутниковий зв'язок та Інтернет руйнують усі бар’єри в сучасному світі. Розвиток туризму, масової культури, масового продукту – усе веде до єднання в медіа просторі, а основним засобом спілкування стає мова. Дистанційне навчання покликане допомогти в глобальному освітньому просторі, воно є ефективним доповненням традиційних форм освіти, засобом часткового вирішення її нагальних проблем, зокрема, надає можливість одночасно з гнучким за часом і високопрофесійним за змістом вивченням різних предметних розділів знань, формуванням умінь і навичок роботи з багатьох
навчальних дисциплін забезпечити інтенсивне практичне застосування тими, хто навчаються, методами і засобами інформаційно-комунікаційних технологій, розвиває уміння і навички у сучасній науці і практиці. Упровадження елементів дистанційної форми навчання в школі є необхідною умовою для досягнення сучасного рівня якості освіти