# data[].attributes.body
- Ion Creangă (1837-1889) s-a născut în satul Humulești, astăzi fiind un cartier din Tg. Neamț
- începe școala în 1847, devenind apoi diacon al bisericii 40 de Sfinți din Iași în 1859
- în 1872 este exclus din rânduielile clerului, fiind învinovățit că s-a despărțit de nevastă. Mai departe, a mers la spectacole de teatru, s-a tuns ca un mirean și chiar a tras cu pușca după ciorile aflate pe turla bisericii.
- în 1875 îl cunoaște pe Mihai Eminescu, acesta fiind cel ce l-a îndemnat să scrie și care l-a prezentat în fața „Junimii”
- lucrările publicate în „Convorbiri Literare” au fost strânse într-un volum abia după moartea autorului, iar ecoul lor a fost perpetuat în anii ce au urmat.
- deși restrânsă, opera lui Creangă a generat mii de pagini ale comentatorilor săi (vezi G. Călinescu Viața lui Ion Creangă și Savin Bratu, lucrare cu același titlu)

# data[].attributes.body
Basmul este o specie epică amplă (în proză sau în versuri) care dezvoltă categoria estetică a fabulosului/miraculosului, având un singur plan narativ, o acțiune convențională la care participă personaje purtătoare ale unor valori morale, propune o lume idealizată în care se consumă aventura eroică a protagonistului care luptă pentru apărarea, recuperarea și impunerea unor valori morale: bine, răul, adevărul, dreptatea, curajul, frumosul etc.

# data[].attributes.body
- tema = triumful binelui asupra forțelor malefice (conflict bine-rău);
- subiectul este bine organizat într-un tipar consacrat, schema epică fiind structurată pe motivul ordonator al călătoriei inițiatice și al celor 3 probe depășite;
- spațiul și timpul = indeterminate și antropomorfe;
- există motive literare stereotipe: prezența cifrei 3, împăratul fără urmași, existența unor obiecte magice, superioritatea mezinului, frumusețea mezinei, motivul drumului
- realul se împletește cu fabulosul, element specific basmului întrucât există întâmplări ce depășesc cadrul realității imediate;
- personajele sunt arhetipuri; conform lucrării MORFOLOGIA BASMULUI, de V.I.Propp : eroul/protagonistul, antagonistul/falsul erou, ajutoarele, oponenții, trimițătorul;
- discursul este puternic formalizat, marcat prin formule specifice (inițială, mediană, finală);

# data[].attributes.headline
Modelul structural stereotip folosește cele 5 momente ale subiectului:

# data[].attributes.subject
Modelul structural stereotip folosește cele 5 momente ale subiectului:

# data[].attributes.body
1. Expozițiunea: situație inițială de echilibru;
2. Intriga: prejudiciul/absența/lipsa;
3. Desfășurarea acțiunii: trecerea probelor;
4. Punctul culminant: acțiunea reparatorie;
5. Deznodământul: refacerea echilibrului și răsplătirea eroului;

# data[].attributes.headline
Diferența dintre basmul POPULAR și basmul CULT:

# data[].attributes.subject
Diferența dintre basmul POPULAR și basmul CULT:

# data[].attributes.body
BASMUL POPULAR:
* caracter anonim, colectiv, oral, tradițional; realitatea este transfigurată în fabulos;
* tip narativ consacrat, concretizat printr-o serie de situații-tip; acestea generează anumite funcții, iar succesiunea lor este canonică; simetria funcțiilor se face prin reiterare;
* narator omniscient; prezența lui este textualizată numai prin pronume în dativul etic „mi”; există indici ai persoanei I în formula finală; domină funcția narativă, însoțită de cea de regie;
* personajele nu sunt individualizate, definindu-se ca arhetipuri reprezentând valori morale antitetice (bine-rău, curajos-fricos); sunt personaje statice, nu evoluează psihologic
*eticul și esteticul se suprapun
* registrul stilistic este unic, folosindu-se un limbaj popular marcat prin oralitate

BASMUL CULT:
- are autor cunoscut și o formă definită, realizată prin scris;
- fabulosul este tratat în mod realist (G. Călinescu aprecia că poveștile lui Creangă se caracterizează prin originala alăturare a miraculosului cu cea mai specifică realitate);
- poartă mărcile specifice autorului cult, basmul fiind astfel un reflex al viziunii sale artistice
- naratorul omniscient alternează cu cel uniscient; se proiectează în text ca narator cu rol de observator sau reflector (i.e. comentează anumite situații);
- personajele sunt individualizate prin comportament, atitudine gestică, mimică, limbaj și psihologie. Deși sunt construite pe dominanta etică, fiind arhetipale ele ilustrează și categorii psihice.
- discursul este elaborat, cu mărci stilistice particulare; apar registre stilistice diferite în discursul naratorului sau al personajelor;

# data[].attributes.body
Tema este triumful binelui asupra răului, tema secundară fiind drumul inițiatic străbătut de Harap-Alb.

# data[].attributes.body
- element paratextual foarte important pentru a recunoaște sensul de adâncime al oricărei opere literare;
- titlul ales de Creangă este semnificativ și în strânsă legătură cu structura textului;
- se observă că are 2 componente importante: primul termen indică faptul că opera literară citită se încadrează în genul epic, având trăsăturile specifice acestuia. Primul termen poate, de asemenea, deruta scrierea lui Creangă fiind, de fapt, un basm. Cuvântul „povestea” semnifică mai degrabă precizarea că textul are un singur fir narativ, fiind construit după înlănțuirea clasică a momentelor subiectului. Partea a II-a a titlului definește numele protagonistului. Se observă că din perspectivă strict lexicală, numele este un substantiv propriu, obținut prin alăturarea a doi termeni diferiți din punct de vedere morfologic, cât și semantic. Primul termen se referă la un străin sau la un rob, având o anumită culoare a pielii. Aplicarea adjectivului „alb” duce la o relație oximoronică între acești termeni și arată în mod direct care este statutul personajului.

# data[].attributes.body
Fiind o lucrare epică, acest basm cunoaște gradarea ascendentă a momentelor subiectului:
EXPOZIȚIUNEA= partea introductivă, caracterizată printr-o stare de echilibru în care se precizează timpul, spațiul și unele personaje participante la acțiune. Într-un anumit timp se zicea că exista un crai care avea trei feciori și un frate care avea la rândul său trei fete;
INTRIGA= partea în care se arată că Verde Împărat a trimis o scrisoare fratelui său în care îi cere să-l trimită pe cel mai vrednic dintre fiii săi pentru a-i urma pe tronul împărăției;
DESFĂȘURAREA ACȚIUNII = cuprinde probele pe care le-a trecut Harap-Alb când se afla la Verde Împărat și la Împăratul Roș;
PUNCTUL CULMINANT = partea când spânul l-a decapitat pe Harap-Alb;
DEZNODĂMÂNTUL = fata împăratului Roș îl învie pe Harap-Alb, acesta fiind ulterior răsplătit pentru faptele sale;