# data[].attributes.body
https://pijamasurf.com/2021/07/el_neurocientifico_andrew_huberman_explica_por_que_el_miedo_puede_usarse_para_acabar_con_la_pereza_y_encontrar_motivacion/?utm_source=pocket_mylist

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La falta de motivación, la desidia, la pereza, la abulia o la depresión son procesos psicológicos y fisiológicos complejos, pero uno de sus componentes fundamentales es el miedo. Aunque una persona puede esgrimir numerosas razones por las cuales no se siente impelido a actuar o no siente deseo y motivación, en la mayoría de los casos hay un componente de miedo. Por otra parte, sentir miedo -o alguna forma de anticipación negativa- no es algo extraño, todos lo sentimos frecuentemente.

Andrew Huberman, neurocientífico de la Universidad de Stanford que se dedica a divulgar herramientas de conducta para mejorar el performance de las personas en cualquier área de la vida, hace énfasis en el poder del miedo para alentar a la acción. Aunque el miedo puede y suele ser paralizante, es también una forma de estrés que energiza el cuerpo y puede emplearse como motivación.

Huberman subraya la estrecha relación que existe entre la adrenalina (o epinefrina) y la dopamina. La dopamina es conocida como la hormona o neurotransmisor del placer. Pero resulta más preciso entenderla como la molécula de la motivación, aquella que nos hace perseguir una cosa, que nos energiza para realizar una tarea. Más que la molécula del placer que sentimos cuando obtenemos algo, la dopamina es sobre todo la excitación que sentimos cuando queremos algo que no tenemos. Por ello el biólogo Robert Sapolsky la ha llamado "la molécula del tal vez" ( maybe molecule), pues se genera cuando existe la posibilidad de obtener algo que queremos. La dopamina está ligada a la locomoción, el aprendizaje y la memoria. Quienes no producen dopamina en cantidades normales suelen padecer enfermedades neurodegenerativas. Además, la dopamina comparte las mismas vías neurales que la adrenalina y es precursora de esta molécula.

La adrenalina es comúnmente relacionada con el estrés y la reacción de lucha o huida (en inglés, fight or flight). Si sentimos miedo o estrés crónico, generamos adrenalina y podemos drenar el sistema inmune al someterlo a un estado de activación crónica. Por otro lado, necesitamos adrenalina para realizar una tarea, enfocarnos y mantenernos activos. Huberman sugiere que debemos pensar en esta molécula como la molécula de la persistencia y la agitación.

En un mundo ideal, sentiríamos motivación y deseo por las razones más elevadas y positivas. Pero son pocas las personas que tienen una vida llena de dulzura y estímulos amorosos. Mucha de la motivación de las personas altamente productivas es de un orden que podríamos llamar negativo. Es el miedo lo que los lleva a actuar, el no querer perderse de algo o querer evitar que les suceda algo.

Estas personas han aprendido a usar la agitación y el estrés de estos estados negativos como un aliciente para la acción, sin que ello los haga actuar con desesperación. En cierta manera, la clave reside en reconocer el miedo y ser capaz de orientarlo hacia actividades que pueden brindarnos beneficios. Huberman recomienda desarrollar una especie de mindfulness de los marcadores biológicos del miedo o la agitación. Reconocerlos y tener la fuerza mental para usarlos como combustible para la acción, pues la adrenalina es un combustible que puede ser destructivo pero, también, la base de la acción. Lo que hace la diferencia es ser consciente del miedo y el estrés que está en el cuerpo, generalmente generado por la mente, y mantener la calma y actuar desde ese estado. Se conjugan así dos opuestos que en realidad no lo son: la calma y la energía. La calma energética -o esa alerta relajada- es el estado superlativo, que se observa lo mismo en los atletas de alto rendimiento que en los artistas.

Huberman añade otro factor. El miedo es adrenalina y un potencial de energía, pero es necesario transformar esto en dopamina, esa molécula que permite cierta calma y placer ligados a la energía. Para ello, Huberman sugiere asociar el miedo con un deseo y un modelo de recompensa. Si podemos establecer hábitos que recompensen la acción que ha sido llevada cabo en presencia del miedo, podemos crear circuitos en los que el estrés y las "emociones negativas" sean transformadas en beneficios. Eventualmente esto puede hacer que el miedo deje de ser etiquetado como algo negativo y se le entienda como una intensidad de anticipación, un potencial. Y entonces, lo mismo podría llamarse miedo que fuerza.

Imagen de portada: Flickr

# data[].attributes.attachment_link.title
El neurocientífico Andrew Huberman explica por qué el miedo puede usarse para acabar con la pereza y encontrar motivación

# data[].attributes.attachment_link.description
La falta de motivación, la desidia, la pereza, la abulia o la depresión son procesos psicológicos y fisiológicos complejos, pero uno de sus componentes fundamentales es el miedo. Aunque una persona puede esgrimir numerosas razones por las cuales no se siente impelido a actuar o no siente deseo y motivación, en la mayoría de los casos hay un componente de miedo.

# data[].attributes.headline
La música i la neurociència demostren que col·laborant junts funcionem millor

# data[].attributes.subject
La música i la neurociència demostren que col·laborant junts funcionem millor

# data[].attributes.body
https://culturainquieta.com/es/inspiring/item/16237-la-musica-y-la-neurociencia-demuestran-que-colaborando-juntos-funcionamos-mejor.html?utm_source=pocket_mylist

# data[].attributes.attachment_link.title
La música y la neurociencia demuestran que colaborando juntos funcionamos mejor - Cultura Inquieta

# data[].attributes.attachment_link.description
La música y la neurociencia demuestran que colaborando juntos funcionamos mejor

# data[].attributes.body
L’aprenentatge és un canvi relativament permanent en el comportament, que reflecteix una adquisició de coneixements que pot incloure l’estudi, la instrucció, l’observació o la pràctica. Certament, la qualitat més important que la naturalesa ens ha donat és l´adaptabilitat de la capacitat per aprendre noves formes de comportament que ens permet afrontar les circumstàncies de la vida.

# data[].attributes.body
Nosaltres, els humans tenim accés a l’aprenentatge gràcies al nostre cervell, el qual es guia per la raó i ens dona l’eina més important, el pensament. Gràcies al pensament, els humans adquirim coneixements i aprenem coses noves.

# data[].attributes.body
És la sensació que experimenta el nostre cos quan ens enfrontem a un nou repte o situació, amb algun tipus de dificultat que ens causa "malestar" o "incomoditat".
Per exemple, el moment en el que estas fent un examen, i sents que l'has de fer molt bé, perquè això és el que la gent espera de tu.

# data[].attributes.body
El càstig també pot ser una manera d'aprenentatge. Seguint aquest exemple, al gos se li aplica un càstig per pixar a casa, és un càstig positiu.

# data[].attributes.headline
Com és possible que aprenguem els humans? 

# data[].attributes.subject
Com és possible que aprenguem els humans? 

# data[].attributes.body
Perquè tenim la capacitat de pensar i de guardar el que veiem dins del nostre cap fent així que poguem recordar les coses.

# data[].attributes.body
Aprenem perquè hem de controlar les nostres vides, i el que fem amb elles, i així poder decidir el paper que desitgem exercir en aquest planeta.

# data[].attributes.body
Hi ha varis factors que poden influenciar en l'aprenentatge. En aquest esquema veiem tres factors principals: factors físics i psicològics, factors cognitius i afectius.
Els més personals són els psicològics i els afectius.

# data[].attributes.body
L’aprenentatge és un canvi relativament permanent en el comportament, que reflecteix una adquisició de coneixements o habilitats a través de l’experiència, i que pot incloure l’estudi, la instrucció, l’observació o la pràctica. Els canvis en el comportament són raonablement objectius, i per tant poden ser mesurats”

# data[].attributes.attachment_caption
Aquest és un gràfic del que es necessita per aprendre d'una manera correcta i productiva.

# data[].attributes.body
L'hàbit comporta una gran part del nostre aprenentatge i forma part de la nostra rutina. Una persona capaç d'adquirir bons hàbits és algú constant. Gràcies a la constància es treballa poc a poc regularment, aconseguint que el que intentem aprendre quedi a la nostra ment.

# data[].attributes.body
Si, però obviament no de la mateixa manera que els humans, ja que no tenen les mateixes capacitats.

# data[].attributes.body
1 motivació interna

2 motivació externa

3 creences personals

4 benestar

5 entorn

6 Hàbits d'estudi

7 comprensió lectora

# data[].attributes.body
El concepte divertit, relacionat amb l’aprenentatge, influeix molt perquè a la hora d’aprendre és millor aprendre d’una manera més còmode, tranquil.la, entretinguda, agradable, i així se’ns quedarien els conceptes més ràpid.

# data[].attributes.body
Quan un aprenentatge comporta una recompensa positiva, ens motiva realitzar-lo amb més ganes i aprenem millor. Com per exemple un gos, si l'estàs ensenyant a seure i li dones un premi com a recompensa aprendrà abans.

# data[].attributes.body
captar l'atenció significa despertar curiositat i interès. Quan no es presta atenció, no s'aprèn. Per això quan no tenim tenim curiositat i interès aprenem d’una manera més ràpida.

Blanca, Laia, Bruna,Marina i Mei

# data[].attributes.body
Això significa que a la hora d’aprendre, hem de fer coses relacionades amb la pràctica perquè això ens podria ajudar a aprendre més ràpid, millor i saber relacionar

# data[].attributes.body
escoltar: prestar atenció del que un sent.

# data[].attributes.body
1. Allò que incita a fer o a desitjar alguna cosa.

2. Premi o gratificació econòmica que s'ofereix a persones dedicades a la producció o a la venda perquè treballin més i obtinguin resultats millors.

# data[].attributes.body
La motivació juga un paper molt important en l'aprenentatge. Algú amb motivació posarà molt més esforç i interès. Les persones amb poca motivació no solen parar atenció al que estan fent degut a la seva baixa predisposició.

# data[].attributes.body
Intervenció en un succés, en un acte o en una activitat.

# data[].attributes.body
Per poder aprender qualsevol tema el més important és tenir interès del tema que s’ha d'aprendre

L'interès dinamitza i facilita el coneixement i afavoreix el compromís de l'estudiant fent-lo més competent en el camp i millorant l'autoestima i la motivació per continuar aprenent i aprenent a aprendre.

# data[].attributes.body
Conjunt de circumstàncies o factors socials, culturals, morals, econòmics, professionals etc… que envolten una cosa o a una persona.