# data[].attributes.attachment_link.provider_name
MAMABOOK - найкращий український сайт для батьків

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Едгар Аллан По - світовий майстер детективного жанру. Його твори були натхненням для самого Альфреда Хічкока, який першим почав створювати фільми в стилях трилер та саспенс. Наш сайт Mamabook підготував гарно ілюстровану вікторину для дітей. Цей тест - чудовий спосіб перевірити, як добре учні засвоїли зміст твору.

Пройти інші цікаві вибробування можна в розділі Тести.

# data[].attributes.attachment_link.title
Тест до твору Едгара Аллана По "Золотий жук"

# data[].attributes.attachment_link.description
Безкоштовні онлайн-тести до уроків зарубіжної літератури. Вікторина до твору "Золотий жук".

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Створюйте кращі уроки швидше

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Головний герой оповідання "Золотий жук" - ____ Джупітер віддано служив своєму хазяїнові тому, що ____ Легран оселився на Салівеновому острові поблизу Чарльстона у штаті ____ "Єпископів заїзд" - це ____ Легран "захворів", бо жук укусив його ____ ____ кинувся танцювати, коли зрозумів, у чому його помилка Героям не вдалося відразу знайти скарб, тому що ____ переплутав праве око з лівим Знаки на пергаменті були зроблені ____ чорнилом "Чортове сідало" - це ____ "Добре скло" - це ____ Біля скарбу шукачі знайшли ____ Вміст скрині герої оцінили ____ ____ першим помітив, що намальований жук схожий на череп Легран колекціонував ____

# data[].attributes.attachment_link.title
Е.По "Золотий жук"

# data[].attributes.attachment_link.description
Головний герой оповідання "Золотий жук" - ____ Джупітер віддано служив своєму хазяїнові тому, що ____

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Вакуленко Світлана Анатоліївна

# data[].attributes.attachment_link.title
Луїс де Гонгора-і-Арготе "Галерник" | Тест з зарубіжної літератури - "На Урок"

# data[].attributes.attachment_link.description
Виконайте тест, щоб перевірити знання з зарубіжної літератури (8 клас). Укажіть, представником якої доби є Луїс де Гонгора-і-Арготе.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Нова драма"

# data[].attributes.attachment_link.title
У. Старк. Маленька книжка про любов

# data[].attributes.headline
Тести за твором "Маленька книжка про любов"

# data[].attributes.subject
Тести за твором "Маленька книжка про любов"

# data[].attributes.attachment_link.title
Ульф Старк. Біографія

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ранок на "Лтаві"

# data[].attributes.attachment_link.title
Експрес урок:  Друг сучасної молоді Ульф Старк

# data[].attributes.attachment_link.title
Ульф Старк "Маленька книжка про любов"

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Видавництво Старого Лева

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
76 років тому у Стокгольмі в сім'ї дантистів з'явився хлопчик, якому вдалося зберегти щиру дитячу допитливість на все життя. 12 липня народився Ульф Старк, Майстер Слова і величний казкар, книжки якого зцілюють сльозами і сміхом, нагадують про найважливіше. Він написав понад сотню історій, сценаріїв і нарисів, його тексти продовжують зігрівати і надихати мільйони читачів у цілому світі. Ульф лишив після себе книжки і багато світла. "Видавництво Старого Лева" розпочинає Тиждень Ульфа Старка. Про його феномен як письменника діляться люди, яким пощастило познайомитися з дивовижним автором під час приїзду в Україну у 2016-му, за рік до того, як він відійшов у позасвіти.

Юлія Козловець, кураторка дитячої програми Книжкового Арсеналу: "Часто згадую наші розмови з Ульфом Старком під час його візиту на Книжковий Арсенал у 2016. Величний та всесвітньо відомий, він був надзвичайно простий в спілкуванні, щирий, допитливий, уважний до співрозмовника будь-якого віку. Відверто розповідав про себе, своє дитинство та письменництво, багато розпитував про різне, по-доброму кепкував з буденних речей. Ульф казав, що для нього важливо, щоб дитина, читач його книжки, не бачила в ній дорослого, а бачила себе та свій світ, свої емоції та переживання, свої досвіди. Старк творив просту та зрозумілу літературу, яка допомагала кожній дитині прийняти себе, зрозуміти свої помилки, дати собі право бути не еталонною дитиною із зарамкованими думками та бажаннями. Його герої, яких не завжди можна було б вважати героями у реальному житті, майстерно переносились автором у дуже звичайні впізнавані умови, і самі ставали так само впізнаваними читачеві. В книжках Ульфа Старка є, поряд із харизмою, тонким гумором, доброзичлівістю та відповідальністю, глибока повага до того унікального різного, що є в кожному з нас".

Галина Кирпа, перекладачка: "Не в одному інтерв'ю шведській пресі Ульф Старк зізнавався, що найменше думає про читача, коли пише. Він уміє звичайними словами тонко розповісти про дуже важливі речі - а це надзвичайна майстерність! Недарма розуміння літературної вартості в Старка почалося з роману "Геній" класика шведської літератури Івара Лу-Югансона, що справив на нього сильне враження. Ульф задумав тоді: "Ось як я буду писати, коли виросту, справжні книжки, у яких є смуток, радість і любов". І так воно й сталося. З-під його пера народилися зворушливі історії дитячої душі, де багато смутку, радості, доброти й любові. І ні крихти фальші. Я переконана, що Ульф Старк - непроминальне явище шведської літератури для дітей".

Міра Київська, співзасновниця і головна редакторка літературного сайту для дітей і підлітків "Букмоль": "Тексти Ульфа Старка завжди зачаровують своєю правдивістю, зворушливістю, вишуканим психологізмом, почуттям гумору, життєствердністю та дрібкою смутку (куди ж бо без нього?). І байдуже, в якому віці їх рекомендують читати видавці - кожен і кожна зможуть знайти у них щось своє, а потім перечитати та знайти щось геть інше. Певна, що досліджувати феномен Ульфа Старка можна нескінченно довго. Беззаперечно він був дуже талановитим і мудрим письменником, але була в нього одна особливість, про яку рідко згадують. Якось на одному з інтерв'ю в Ульфа Старка запитали, для кого він пише свої книжки. Письменник не забарився з відповіддю: "Авжеж для себе, для дитини, що живе в мені". Як на мене, саме в цьому криється секрет неймовірної популярності його книжок. Адже у його текстах ти ніколи не знайдеш фальші та брудних прийомів, не зустрінеш зверхності та повчань, вони завжди щирі, сповнені поваги до читачів і, що дуже важливо, розуміння. А коли письменник тебе поважає і розуміє, він перестає бути "якимсь дядечком", а стає твоїм другом - справжнім і на все життя".

Мар'яна Савка співзасновниця і головна редакторка "Видавництва Старого Лева": "Ми встигли. Ми познайомили українських дітей з Ульфом Старком. У травні 2016 року на наше запрошення і за підтримки Шведського інституту і Посольства Швеції в Україні він прилетів до Києва на презентацію своєї книжки "Диваки і зануди". То був Книжковий Арсенал, розклад Ульфа був неймовірно насичений - зустрічі з дітьми, автограф-сесія, інтерв'ю для журналістів. Він був зворушений теплим прийомом, красою травневого Києва. А через рік його не стало. І ця новина нас просто приголомшила. Я впевнена, що він мав ще сюжети, які не встиг дописати, він ще мав що сказати дітям. Найважливіше, що є в його прозі, - велика повага до дитини і проживання разом із дитиною тих важливих для неї життєвих випробувань. Власне, Ульф Старк умів так розкрити почуття і мотивацію дитини, що поміж рядами взагалі не звучить ота доросла присутність письменника. Там звучить сама дитина. Ульф Старк не намагався подобатися дітям, він намагався бути гранично чесним. А взагалі, його книги варто читати дорослим, які намагаються краще зрозуміти власних дітей".

Рекомендовані матеріали

Поділитися в соціальних мережах

# data[].attributes.attachment_link.title
Феномен Ульфа Старка

# data[].attributes.attachment_link.description
76 років тому у Стокгольмі в сім'ї дантистів з'явився хлопчик, якому вдалося зберегти щиру дитячу допитливість на все життя. 12 липня народився Ульф Старк, Майстер Слова і величний казкар, книжки якого зцілюють сльозами і сміхом, нагадують про найважливіше. Він написав понад сотню історій, сценаріїв і нарисів, його тексти продовжують зігрівати і надихати мільйони читачів у цілому світі.

# data[].attributes.attachment_link.title
Правила життя Ульфа Старка

# data[].attributes.attachment_link.description
Читайте про Правила життя Ульфа Старка. Завжди актуальна інформація на сайті видавництва Старого Лева

# data[].attributes.headline
— Це тобі за те, що ти нагрубіянила мамі, — сказав він, — і за те, що сховалася за завісою, і за те, що так подивилася на мене зараз… Жаба!

# data[].attributes.subject
— Це тобі за те, що ти нагрубіянила мамі, — сказав він, — і за те, що сховалася за завісою, і за те, що так подивилася на мене зараз… Жаба!

# data[].attributes.body
Кононенко Артем

# data[].attributes.headline
Джон був не дуже ніжний син і брат, мене ж він люто ненавидів. Він тиранив і мучив мене — не два-три рази на тиждень і навіть не раз чи двічі на день, абезперестану. Я боялася його кожним своїм нервом, і кожна моя жилочка тремтіла, коли він підступав до мене. Часом я аж не тямила себе від страху, бо нікому було оборонити мене від його погроз і знущань: челядь не хотіла дратувати панича, заступаючись за мене, а місіс Рід в таких випадках робилася сліпа й глуха: вона ніколи не помічала, що син лає чи б'є мене, хоч той робив це не раз і при ній, щоправда, частіше за її спиною. Я звикла слухатись Джона і одразу підійшла до крісла, в якому він сидів; добрих три хвилини він показував мені язика, висолоплюючи його скільки міг. Я знала, що після цього він неодмінно битиметься, і, тремтячи зі страху, думала, який він гидкий і потворний… Джон, либонь, прочитав цю думку на моєму обличчі, бо раптом, не сказавши ні слова, дав мені сильного стусана. Я поточилася, але встояла на ногах і відступила один-два кроки назад.

# data[].attributes.subject
Джон був не дуже ніжний син і брат, мене ж він люто ненавидів. Він тиранив і мучив мене — не два-три рази на тиждень і навіть не раз чи двічі на день, абезперестану. Я боялася його кожним своїм нервом, і кожна моя жилочка тремтіла, коли він підступав до мене. Часом я аж не тямила себе від страху, бо нікому було оборонити мене від його погроз і знущань: челядь не хотіла дратувати панича, заступаючись за мене, а місіс Рід в таких випадках робилася сліпа й глуха: вона ніколи не помічала, що син лає чи б'є мене, хоч той робив це не раз і при ній, щоправда, частіше за її спиною. Я звикла слухатись Джона і одразу підійшла до крісла, в якому він сидів; добрих три хвилини він показував мені язика, висолоплюючи його скільки міг. Я знала, що після цього він неодмінно битиметься, і, тремтячи зі страху, думала, який він гидкий і потворний… Джон, либонь, прочитав цю думку на моєму обличчі, бо раптом, не сказавши ні слова, дав мені сильного стусана. Я поточилася, але встояла на ногах і відступила один-два кроки назад.

# data[].attributes.body
Кононенко Артем

# data[].attributes.headline
— Гей, рюмсо! — почувся голос Джона Ріда; він замовк: йому, мабуть, здалося, що в кімнаті нікого немає.— Де в біса вона поділася? — вів він далі. — Лізі! Джорджі! — гукнув він на сестер.— Джоан тут немає. Скажіть мамі, що вона вискочила на дощ. От вреднюче створіння! "Добре, що я запнула завіси", — подумала я, палко бажаючи, щоб мене не знайшли у моїй схованці. Джон Рід і не знайшов би мене сам, бо він не був ні спостережливий, ані кмітливий; аж тут у двері просунула голову Еліза й одразу сказала:— Вона, напевне, на вікні, Джоне.Я одразу ж вийшла зі своєї схованки, — я боялася, що Джон силоміць витягне мене звідти.— Чого тобі треба? — спитала я вдавано покірливо.— Треба казати: "Чого ви бажаєте, мастере Рід", — відповів він. — Я бажаю, щоб ти підійшла до мене, — і, сівши в крісло, показав рукою, щоб я наблизилась і стала перед ним.

# data[].attributes.subject
— Гей, рюмсо! — почувся голос Джона Ріда; він замовк: йому, мабуть, здалося, що в кімнаті нікого немає.— Де в біса вона поділася? — вів він далі. — Лізі! Джорджі! — гукнув він на сестер.— Джоан тут немає. Скажіть мамі, що вона вискочила на дощ. От вреднюче створіння! "Добре, що я запнула завіси", — подумала я, палко бажаючи, щоб мене не знайшли у моїй схованці. Джон Рід і не знайшов би мене сам, бо він не був ні спостережливий, ані кмітливий; аж тут у двері просунула голову Еліза й одразу сказала:— Вона, напевне, на вікні, Джоне.Я одразу ж вийшла зі своєї схованки, — я боялася, що Джон силоміць витягне мене звідти.— Чого тобі треба? — спитала я вдавано покірливо.— Треба казати: "Чого ви бажаєте, мастере Рід", — відповів він. — Я бажаю, щоб ти підійшла до мене, — і, сівши в крісло, показав рукою, щоб я наблизилась і стала перед ним.

# data[].attributes.body
Кононенко Артем

# data[].attributes.body
В Ловудському притулку:
''Геть охляла з голоду, я ковтнула дві-три ложки каші, не зважаючи на її смак, та, заспокоївши лютий голод, я відчула, що мене починає нудити: пригоріла каша не краща від гнилої картоплі, її й голодний не їстиме. Ложки рухались дуже поволі; я бачила, як дівчата куштували страву, намагаючись її проковтнути, та здебільшого одразу кидали їсти. Сніданок скінчився, але ніхто не поснідав. Проказавши подячну молитву за те, чого не дістали, та проспівавши ще один гімн, ми побрели з їдальні до класу''
'' Якби я недавно покинула рідну домівку і лагідних батька-матір, то почала б відчувати сум за домівкою''.
В будинку місіс Рід:
''Я боялась його кожним своїм нервом, і кожна моя жилочка тремтіла, коли він підступав до мене ''.
''Мама каже, що ти живеш у нас на ласкавих хлібах''
''Я зовсім не пасувала до Гейтсхед-холу. Я була там, як сіль в оці, ніщо не єднало мене ні з місіс Рід, ні з її дітьми, ні з її вірними слугами''.
І.В.Андрієнко

# data[].attributes.headline
— А ти проказуєш молитви вранці і перед сном? — допитувався він далі.— Так, сер.— А Біблію читаєш?— Іноді читаю.— З утіхою? Ти любиш Біблію?— Я люблю "Об'явлення Івана Богослова", і книгу пророка Даниїла, і "Книгу буття",і про Самуїла, і про Йова, і про Йону...— А псалми? Я сподіваюся, ти їх теж любиш?— Ні, сер.— Ні? О, який жах! У мене є хлопчик, він менший за тебе, а вже знає напам'ятьшість псалмів; коли його спитати, чого б йому дужче хотілося — з'їсти пряника чививчити напам'ять вірша з псалтиря.

# data[].attributes.subject
— А ти проказуєш молитви вранці і перед сном? — допитувався він далі.— Так, сер.— А Біблію читаєш?— Іноді читаю.— З утіхою? Ти любиш Біблію?— Я люблю "Об'явлення Івана Богослова", і книгу пророка Даниїла, і "Книгу буття",і про Самуїла, і про Йова, і про Йону...— А псалми? Я сподіваюся, ти їх теж любиш?— Ні, сер.— Ні? О, який жах! У мене є хлопчик, він менший за тебе, а вже знає напам'ятьшість псалмів; коли його спитати, чого б йому дужче хотілося — з'їсти пряника чививчити напам'ять вірша з псалтиря.

# data[].attributes.body
Мужанов Микита

# data[].attributes.headline
У червоній кімнаті було холодно, бо тут рідко топили; там було дуже тихо, бо вонамістилась  далеко  від  дитячої  кімнати  й  кухні;  вона  здавалась  похмурою,  бо  її  рідковідвідували. В суботу приходила покоївка, щоб стерти з меблів та дзеркал порох, що сівза тиждень, та ще сама місіс Рід іноді навідувалася сюди, щоб перевірити, чи все насвоєму місці у потаємній шухляді в шафі, де зберігалися фамільні папери, скринька зкоштовностями та мініатюрний портрет її покійного чоловіка. 

# data[].attributes.subject
У червоній кімнаті було холодно, бо тут рідко топили; там було дуже тихо, бо вонамістилась  далеко  від  дитячої  кімнати  й  кухні;  вона  здавалась  похмурою,  бо  її  рідковідвідували. В суботу приходила покоївка, щоб стерти з меблів та дзеркал порох, що сівза тиждень, та ще сама місіс Рід іноді навідувалася сюди, щоб перевірити, чи все насвоєму місці у потаємній шухляді в шафі, де зберігалися фамільні папери, скринька зкоштовностями та мініатюрний портрет її покійного чоловіка. 

# data[].attributes.body
Мужанов Микита

# data[].attributes.headline
Я звикла до Джонових образ, і мені й на думку не спадало, що я можу дати йомувідсіч; я тільки зі страхом чекала нового удару, певна, що то був лише початок.— Що ти робила за завісою? — спитав він.— Читала.— Покажи книжку.Я взяла з вікна книжку й подала йому.—  Ти  не  маєш  права  брати  наші  книжки!  Мама  каже,  що  ти  живеш  у  нас  наласкавому  хлібі.  У  тебе  нема  ані  шеляга,  твій  батько  нічого  тобі  не  залишив.  Тобібільше пристало ходити з торбами, аніж жити тут з нами, дітьми джентльмена, їсти те,що й ми, та носити сукні, що їх купує наша мама. Я покажу тобі, як порпатися в моїхкнижках!

# data[].attributes.subject
Я звикла до Джонових образ, і мені й на думку не спадало, що я можу дати йомувідсіч; я тільки зі страхом чекала нового удару, певна, що то був лише початок.— Що ти робила за завісою? — спитав він.— Читала.— Покажи книжку.Я взяла з вікна книжку й подала йому.—  Ти  не  маєш  права  брати  наші  книжки!  Мама  каже,  що  ти  живеш  у  нас  наласкавому  хлібі.  У  тебе  нема  ані  шеляга,  твій  батько  нічого  тобі  не  залишив.  Тобібільше пристало ходити з торбами, аніж жити тут з нами, дітьми джентльмена, їсти те,що й ми, та носити сукні, що їх купує наша мама. Я покажу тобі, як порпатися в моїхкнижках!

# data[].attributes.body
Мужанов Микита

# data[].attributes.headline
Коваленко Валерій 

# data[].attributes.subject
Коваленко Валерій 

# data[].attributes.body
Цитатна характеристика Джейн Ейр.
1. Життя надто коротке, і не варто витрачати його на те, щоб плекати в душі ворожнечу або запам'ятовувати образи.
2. Поважай себе настільки, щоб не віддавати всіх сил душі і серця тому, кому вони не потрібні і в кому це викликало б тільки зневагу.
3. Його присутність у кімнаті зігрівала мене більше, ніж найяскравіший вогонь.
4. Я любила його дуже сильно - сильніше, ніж могла висловити, сильніше, ніж можна висловити словами.
5. Бути разом означає відчувати себе так само невимушено, як на самоті, і так само весело, як у суспільстві.
6. Від чоловіків вимагається тільки одне - сила і рішучість.
7. Золото не потребує позолота.
8. Іноді одне слово може прозвучати тепліше, ніж багато слів.
9. Страшіть жалю....Жалі отруюють життя.
10. Коли ти не знаєш, чим заповнити день, поділи його на частини, кожну частину займи чимось, не сиди без діла і чверті години, десяти хвилин, п'яти хвилин, користуйся кожною миттю, роби намічене тобою методично, з суворою постійністю, 1 день пройде так швидко, що ти не помітиш, як він скінчився. І ти не залежатимеш ні від кого і чекатимеш, щоб тобі допомогли провести час. Тобі не доведеться шукати ні суспільства, ні розмов, ні співчуття, ні підтримки словом, ти житимеш, як має жити незалежна істота.

# data[].attributes.headline
5.Вже в дверях мій суддя обернувся й додав:— А вона хай постоїть на стільці іще з півгодини, і щоб ніхто не смів говорити з неюсьогодні! 6. Я перестала плакати. Елен мене заспокоїла, та до спокою, який вона навіяла мені,домішувався невимовний смуток. Поки вона говорила, мене гризла якась незрозуміласкорбота, а коли, замовкнувши, вона задихала прискорено й коротко закашлялась, явмить забула про свої жалі, і мене охопила невиразна тривога за неї.

# data[].attributes.subject
5.Вже в дверях мій суддя обернувся й додав:— А вона хай постоїть на стільці іще з півгодини, і щоб ніхто не смів говорити з неюсьогодні! 6. Я перестала плакати. Елен мене заспокоїла, та до спокою, який вона навіяла мені,домішувався невимовний смуток. Поки вона говорила, мене гризла якась незрозуміласкорбота, а коли, замовкнувши, вона задихала прискорено й коротко закашлялась, явмить забула про свої жалі, і мене охопила невиразна тривога за неї.

# data[].attributes.body
Коновченко Лєв

# data[].attributes.headline
3.Джейн, я не люблю, коли чіпляються до слів і допитуються. Дитина не сміє такрозмовляти зі старшими! Іди сядь собі десь і, поки не навчишся бути чемною, мовчи. 4.— Недбале дівчисько! — промовив містер Броклґерст і одразу додав: — А-а, це тановенька. — І перше ніж я встигла перевести дух, заявив: — До речі, я маю дещо пронеї сказати. — Потім, підвищивши голос, — яким гучним здався він мені! — прорік: —Хай дівчинка, яка розбила грифельну дощечку, вийде наперед!

# data[].attributes.subject
3.Джейн, я не люблю, коли чіпляються до слів і допитуються. Дитина не сміє такрозмовляти зі старшими! Іди сядь собі десь і, поки не навчишся бути чемною, мовчи. 4.— Недбале дівчисько! — промовив містер Броклґерст і одразу додав: — А-а, це тановенька. — І перше ніж я встигла перевести дух, заявив: — До речі, я маю дещо пронеї сказати. — Потім, підвищивши голос, — яким гучним здався він мені! — прорік: —Хай дівчинка, яка розбила грифельну дощечку, вийде наперед!

# data[].attributes.body
Коновченко Лєв

# data[].attributes.headline
1.Мене не прийняли до цього родинногогурту; місіс Рід сказала, що їй дуже шкода віддаляти мене від себе, але, поки вона непочує  від  Бесі  й  не  побачить  на  власні  очі,  що  я  справді  прагну  розвивати  в  собіприємні й добропристойні манери, поки я не стану привітною й лагідною дитиною, —щирішою, добрішою, відвертішою, — вона мусить позбавити мене всіх радощів, якимитішаться слухняні й шанобливі діти. 2.—  Ти  не  маєш  права  брати  наші  книжки!  Мама  каже,  що  ти  живеш  у  нас  наласкавому  хлібі.  У  тебе  нема  ані  шеляга,  твій  батько  нічого  тобі  не  залишив.  Тобібільше пристало ходити з торбами, аніж жити тут з нами, дітьми джентльмена, їсти те,що й ми, та носити сукні, що їх купує наша мама. Я покажу тобі, як порпатися в моїх книжках!                   

# data[].attributes.subject
1.Мене не прийняли до цього родинногогурту; місіс Рід сказала, що їй дуже шкода віддаляти мене від себе, але, поки вона непочує  від  Бесі  й  не  побачить  на  власні  очі,  що  я  справді  прагну  розвивати  в  собіприємні й добропристойні манери, поки я не стану привітною й лагідною дитиною, —щирішою, добрішою, відвертішою, — вона мусить позбавити мене всіх радощів, якимитішаться слухняні й шанобливі діти. 2.—  Ти  не  маєш  права  брати  наші  книжки!  Мама  каже,  що  ти  живеш  у  нас  наласкавому  хлібі.  У  тебе  нема  ані  шеляга,  твій  батько  нічого  тобі  не  залишив.  Тобібільше пристало ходити з торбами, аніж жити тут з нами, дітьми джентльмена, їсти те,що й ми, та носити сукні, що їх купує наша мама. Я покажу тобі, як порпатися в моїх книжках!                   

# data[].attributes.body
Коновченко Лєв

# data[].attributes.headline
Отож  я  лишилася  стояти   Отож я стояла на  стільці;  недавно  мені  здавалось,  що  я  вмерла  б  зсорому, якби мені довелося стояти посеред кімнати, а тепер мене неначе поставили біля ганебного стовпа. Немає слів описати мої тодішні почуття; коли вони закипіли в мені, здавивши горло й забивши дух, до мене наблизилась одна дівчинка; проходячи,вона звела на отож мене очі. Яким чарівним вони світилися блиском! Як дивно проймало мене їхнє променисте тепло! Як мені одразу полегшало на серці! Так, наче мученика бо герой, пройшовши повз рабиню чи приречену жертву, додав їй сили.  стримала

# data[].attributes.subject
Отож  я  лишилася  стояти   Отож я стояла на  стільці;  недавно  мені  здавалось,  що  я  вмерла  б  зсорому, якби мені довелося стояти посеред кімнати, а тепер мене неначе поставили біля ганебного стовпа. Немає слів описати мої тодішні почуття; коли вони закипіли в мені, здавивши горло й забивши дух, до мене наблизилась одна дівчинка; проходячи,вона звела на отож мене очі. Яким чарівним вони світилися блиском! Як дивно проймало мене їхнє променисте тепло! Як мені одразу полегшало на серці! Так, наче мученика бо герой, пройшовши повз рабиню чи приречену жертву, додав їй сили.  стримала

# data[].attributes.body
Максим Сиволап

# data[].attributes.headline
свічкою в руці, а за нею Першою  йшла  висока   жінка,  чорнява,  чорноока,  з  блідим  і  широким  чолом,закутана в хустку; її обличчя було суворе, постава пряма.— Дитина ще надто мала, щоб її присилати саму, — мовила вона, ставлячи свічкуна стіл; вона уважно розглядала мене якусь хвилю, а тоді додала: — Краще вкласти її спати відразу, вона он яка стомлена. Ти втомилася? — спитала вона, поклавши мені руку на плече.— Трошки, міс.— І напевно голодна. Дайте їй повечеряти перед тим, як вона піде спати, міс Мілер.Це тебе вперше батьки посилають до школи, дитинко?Я пояснила їй, що в мене немає батьків. Вона запитала, як давно вони вмерли,потім — скільки мені років, як мене звуть та чи вмію я читати, писати й хоч трохишити;потім, пестливо торкнувшись моєї щоки вказівним пальцем, висловила надію, що ябуду слухняною дитиною, й відпустила мене з міс Мілер.,   

# data[].attributes.subject
свічкою в руці, а за нею Першою  йшла  висока   жінка,  чорнява,  чорноока,  з  блідим  і  широким  чолом,закутана в хустку; її обличчя було суворе, постава пряма.— Дитина ще надто мала, щоб її присилати саму, — мовила вона, ставлячи свічкуна стіл; вона уважно розглядала мене якусь хвилю, а тоді додала: — Краще вкласти її спати відразу, вона он яка стомлена. Ти втомилася? — спитала вона, поклавши мені руку на плече.— Трошки, міс.— І напевно голодна. Дайте їй повечеряти перед тим, як вона піде спати, міс Мілер.Це тебе вперше батьки посилають до школи, дитинко?Я пояснила їй, що в мене немає батьків. Вона запитала, як давно вони вмерли,потім — скільки мені років, як мене звуть та чи вмію я читати, писати й хоч трохишити;потім, пестливо торкнувшись моєї щоки вказівним пальцем, висловила надію, що ябуду слухняною дитиною, й відпустила мене з міс Мілер.,   

# data[].attributes.body
Сиволап Максим

# data[].attributes.headline
 І не думайте, -підхопила міс Ебот, — що коли місіс Рід ласкаво виховує вас із своїми дітьми, то ви рівня Елізі, Джорджіані та мастерові Джону. їх чекає багатство, а ви ніколи нічого не матимете. Ви повинні скоритись і в усьому догоджати їм.

# data[].attributes.subject
 І не думайте, -підхопила міс Ебот, — що коли місіс Рід ласкаво виховує вас із своїми дітьми, то ви рівня Елізі, Джорджіані та мастерові Джону. їх чекає багатство, а ви ніколи нічого не матимете. Ви повинні скоритись і в усьому догоджати їм.

# data[].attributes.body
Сиволап Максим

# data[].attributes.headline
 Ви  гірше,  ніж  служниця,  Ви гірше служниці,ви  живете  на  чужих  харчах.  Ось  посидьте  тут  іподумайте про свою поведінку.З цими словами вони втягли мене до кімнати, вказаної місіс Рід, і кинули на канапу:я миттю схопилася на ноги, але дві пари рук посадовили мене на місце.— Сидіть тихо, а то ми вас прив'яжемо, — сказала Бесі. — Міс Ебот, дайте-но меніваші підв'язки, бо мої вона зразу ж розірве.Міс  Ебот  почала  стягати  підв'язку  з  товстої  ноги.  Ці  приготування  до  ще  одноїпринизливої кари привели мене до тями.— Не треба підв'язок! — закричала я. — Я сидітиму тихо! І, щоб мені повірили,вп'ялася руками в сидіння.— Ну, глядіть же!.. — сказала Бесі. Побачивши, що я справді втихомирилась, вонапустила  мене.  Бесі  та  міс  Ебот  ще  довго  стояли  переді  мною,  згорнувши  руки  наживоті, і з підозрою й недовірою придивлялись до мене, чи я, бува, не схибнулась з зрозуму.

# data[].attributes.subject
 Ви  гірше,  ніж  служниця,  Ви гірше служниці,ви  живете  на  чужих  харчах.  Ось  посидьте  тут  іподумайте про свою поведінку.З цими словами вони втягли мене до кімнати, вказаної місіс Рід, і кинули на канапу:я миттю схопилася на ноги, але дві пари рук посадовили мене на місце.— Сидіть тихо, а то ми вас прив'яжемо, — сказала Бесі. — Міс Ебот, дайте-но меніваші підв'язки, бо мої вона зразу ж розірве.Міс  Ебот  почала  стягати  підв'язку  з  товстої  ноги.  Ці  приготування  до  ще  одноїпринизливої кари привели мене до тями.— Не треба підв'язок! — закричала я. — Я сидітиму тихо! І, щоб мені повірили,вп'ялася руками в сидіння.— Ну, глядіть же!.. — сказала Бесі. Побачивши, що я справді втихомирилась, вонапустила  мене.  Бесі  та  міс  Ебот  ще  довго  стояли  переді  мною,  згорнувши  руки  наживоті, і з підозрою й недовірою придивлялись до мене, чи я, бува, не схибнулась з зрозуму.

# data[].attributes.body
Сиволап Максим

# data[].attributes.headline
Я зовсім не пасувала до Ґейтсхед-холу. Я була там усім як сіль в оці, ніщо не єдналомене ні з місіс Рід, ні з її дітьми, ні з її вірними слугами. Та коли вони не любили мене,то й я їх не любила. Як же вони могли бути прихильними до істоти, що не горнулась нідо кого з них; істоти чужої, що різнилася від них своєю вдачею й нахилами; істоти, нідо  чого  не  здатної,  негодної  зробити  їм  якусь  приємність;  істоти  зловмисної,непокірної, що повстала проти їхнього поводження та зневажала їхні погляди. Якби ябула безжурна, обдарована, гарна, пустотлива дитина, — хай навіть залежна й самотня,— місіс Рід терпіла б моюприсутність добродушніше, діти її ставилися б до мене прихильніше, по-дружньому,та й челядь не уїдалася  б так на мене.

# data[].attributes.subject
Я зовсім не пасувала до Ґейтсхед-холу. Я була там усім як сіль в оці, ніщо не єдналомене ні з місіс Рід, ні з її дітьми, ні з її вірними слугами. Та коли вони не любили мене,то й я їх не любила. Як же вони могли бути прихильними до істоти, що не горнулась нідо кого з них; істоти чужої, що різнилася від них своєю вдачею й нахилами; істоти, нідо  чого  не  здатної,  негодної  зробити  їм  якусь  приємність;  істоти  зловмисної,непокірної, що повстала проти їхнього поводження та зневажала їхні погляди. Якби ябула безжурна, обдарована, гарна, пустотлива дитина, — хай навіть залежна й самотня,— місіс Рід терпіла б моюприсутність добродушніше, діти її ставилися б до мене прихильніше, по-дружньому,та й челядь не уїдалася  б так на мене.

# data[].attributes.body
Сиволап Максим.

# data[].attributes.headline
Цяназва  здалася  мені  дивною  і  тому  привабною.  Перегортаючи  сторінку,  дівчинканенароком глянула вгору.— Що, цікава книжка? — одразу спитала я.Я вже вирішила попросити, щоб вона дала її мені почитати.— Мені подобається, — відповіла вона по короткій мовчанці, уважно глянувши намене.— Про що в ній написано? — питала я далі.Сама  не  знаю,  як  я  наважилася  завести  розмову  з  незнайомою  дівчинкою.  Цесуперечило моїм звичкам і вдачі; мабуть, її захоплення книжкою зачепило в меніякусь  співзвучну  струну,  бо  я  теж  любила  читати,  щоправда,  по-дитячому:  янеспроможна була зрозуміти, осягти щось складне й серйозне.— Можеш подивитися, — промовила дівчинка, простягаючи мені книжку.Я її трохи погортала і одразу переконалася, що зміст не такий принадний, як назва."Раселас" здався мені, як на мій легковажний смак, дуже нудним. Там не було нічого ніпро фей, ні про ельфів; густо видрукувані сторінки не обіцяли нічого цікавого. Я віддаладівчинці книжку, вона спокійно взяла її, не промовивши ні слова, і вже хотіла булазнову взятися до читання, та я насмілилась вдруге потурбувати її:— Чи не могла б ти сказати, що означає отой напис на табличці над дверима? Щотаке "Ловудський притулок"?— Та це школа, куди ти приїхала вчитись.— А чому вона зветься притулком? Хіба вона чимось відрізняється від інших шкіл?— Це пристановище для бідних сиріт: і ти, і я, і всі інші дівчатка живемо тут зласки. Ти, мабуть, сирота? В тебе помер хтось із батьків?— Вмерли обоє, я їх і не пам'ятаю.— От бачиш, тут у всіх учениць немає батька або матері, а дехто втратив і батька, іматір, тому-то ця школа й зветься притулком. Тут виховуються сироти.— А хіба ми не платимо грошей? Хіба нас тримають за спасибі?— Наші родичі або друзі платять по п'ятнадцять фунтів на рік.— То чому ж ти кажеш, що ми живемо тут з ласки?—  А  тому,  що  п'ятнадцять  фунтів  на  рік  не  досить,  і  решта  поповнюєтьсяпожертвами.— А хто ж дає ці гроші?— Різні добрі леді й джентльмени тут і в Лондоні.— А хто така Наомі Броклґерст?— Жінка, що побудувала нову половину школи, як і пишеться на табличці; її син туттепер усім порядкує.— Чому?— Бо він скарбник і директор притулку.— То цей будинок не належить тій високій леді, що носить годинника й звеліладати нам хліба з сиром?— Міс Темпл? Ой ні! Якби ж воно було так!

# data[].attributes.subject
Цяназва  здалася  мені  дивною  і  тому  привабною.  Перегортаючи  сторінку,  дівчинканенароком глянула вгору.— Що, цікава книжка? — одразу спитала я.Я вже вирішила попросити, щоб вона дала її мені почитати.— Мені подобається, — відповіла вона по короткій мовчанці, уважно глянувши намене.— Про що в ній написано? — питала я далі.Сама  не  знаю,  як  я  наважилася  завести  розмову  з  незнайомою  дівчинкою.  Цесуперечило моїм звичкам і вдачі; мабуть, її захоплення книжкою зачепило в меніякусь  співзвучну  струну,  бо  я  теж  любила  читати,  щоправда,  по-дитячому:  янеспроможна була зрозуміти, осягти щось складне й серйозне.— Можеш подивитися, — промовила дівчинка, простягаючи мені книжку.Я її трохи погортала і одразу переконалася, що зміст не такий принадний, як назва."Раселас" здався мені, як на мій легковажний смак, дуже нудним. Там не було нічого ніпро фей, ні про ельфів; густо видрукувані сторінки не обіцяли нічого цікавого. Я віддаладівчинці книжку, вона спокійно взяла її, не промовивши ні слова, і вже хотіла булазнову взятися до читання, та я насмілилась вдруге потурбувати її:— Чи не могла б ти сказати, що означає отой напис на табличці над дверима? Щотаке "Ловудський притулок"?— Та це школа, куди ти приїхала вчитись.— А чому вона зветься притулком? Хіба вона чимось відрізняється від інших шкіл?— Це пристановище для бідних сиріт: і ти, і я, і всі інші дівчатка живемо тут зласки. Ти, мабуть, сирота? В тебе помер хтось із батьків?— Вмерли обоє, я їх і не пам'ятаю.— От бачиш, тут у всіх учениць немає батька або матері, а дехто втратив і батька, іматір, тому-то ця школа й зветься притулком. Тут виховуються сироти.— А хіба ми не платимо грошей? Хіба нас тримають за спасибі?— Наші родичі або друзі платять по п'ятнадцять фунтів на рік.— То чому ж ти кажеш, що ми живемо тут з ласки?—  А  тому,  що  п'ятнадцять  фунтів  на  рік  не  досить,  і  решта  поповнюєтьсяпожертвами.— А хто ж дає ці гроші?— Різні добрі леді й джентльмени тут і в Лондоні.— А хто така Наомі Броклґерст?— Жінка, що побудувала нову половину школи, як і пишеться на табличці; її син туттепер усім порядкує.— Чому?— Бо він скарбник і директор притулку.— То цей будинок не належить тій високій леді, що носить годинника й звеліладати нам хліба з сиром?— Міс Темпл? Ой ні! Якби ж воно було так!

# data[].attributes.body
Соболь Мирослав с.32

# data[].attributes.headline
— Джейн Ейр, сер.Проказавши ці слова, я глянула на нього. Він видався мені височенним, але ж самая була тоді дуже мала; обличчя він мав широке, таке ж холодне й суворе, як уся йогопостать.— Скажи, Джейн Ейр, а ти слухняна дитина?На  це  запитання  я  не  могла  відповісти  "так",  бо  той  маленький  світ,  в  якому  яжила,  був  про  це  протилежної  думки,  і  я  мовчала.  Місіс  Рід  відповіла  за  мене;багатозначно похитавши головою, вона сказала:— Чим менше говорити про це, тим краще, містере Броклґерст.—  Мені  дуже  прикро  таке  чути!  Доведеться  з  нею  про  дещо  поговорити,  —  і,зігнувши свою рівну постать під прямим кутом, містер Броклґерст сів у крісло навпротимісіс Рід. — Підійди-но сюди, — мовив він.Я ступила на килимок; він поставив мене прямо перед собою. Яке він мав обличчя!Тепер,  коли  воно  було  майже  на  одному  рівні  з  моїм,  я  виразно  його  бачила:величезний ніс, рот до вух, з рота стирчать довгі зуби!— Нічого немає прикрішого, як дивитись на неслухняну дитину, — почав він, — анадто на неслухняну дівчинку. Ти знаєш, куди потрапляють грішники після смерті?— Вони потрапляють до пекла, — відповіла я завченою фразою.— А що таке пекло? Ти можеш мені пояснити?— Яма, повна вогню.— А хіба тобі б хотілося упасти в цю яму й вічно горіти там?— Ні, сер.— А що ти повинна робити, щоб не потрапити туди? Я на хвилинку замислилась, апотім бовкнула:— Я повинна бути здорова, щоб не вмерти.— А хіба твоє здоров'я в твоїх руках? Діти, менші од тебе, вмирають щодня. Всьогокілька  днів  тому  я  поховав  п'ятирічну  дитину,  добру  дитину:  її  душа  тепер  на  небі.Боюсь, що про тебе цього не можна буде сказати, якщо Бог покличе тебе до себе.Я не сміла перечити йому і тільки зітхнула, дивлячись на його ножиська, які вінпростяг на килимку, — мені хотілося втекти від нього світ за очі.— Сподіваюсь, це зітхання виходить із самісінького серця і ти каєшся з того, щозавдала стільки прикростей своїй добродійниці."Добродійниця!  Добродійниця!  —  подумала  я.  —  Всі  величають  місіс  Рід  моєюдобродійницею. Якщо воно насправді так, то добродійниця — це дуже погана людина".— А ти проказуєш молитви вранці і перед сном? — допитувався він далі.— Так, сер.— А Біблію читаєш?— Іноді читаю.— З утіхою? Ти любиш Біблію?— Я люблю "Об'явлення Івана Богослова", і книгу пророка Даниїла, і "Книгу буття",і про Самуїла, і про Йова, і про Йону...— А псалми? Я сподіваюся, ти їх теж любиш?

# data[].attributes.subject
— Джейн Ейр, сер.Проказавши ці слова, я глянула на нього. Він видався мені височенним, але ж самая була тоді дуже мала; обличчя він мав широке, таке ж холодне й суворе, як уся йогопостать.— Скажи, Джейн Ейр, а ти слухняна дитина?На  це  запитання  я  не  могла  відповісти  "так",  бо  той  маленький  світ,  в  якому  яжила,  був  про  це  протилежної  думки,  і  я  мовчала.  Місіс  Рід  відповіла  за  мене;багатозначно похитавши головою, вона сказала:— Чим менше говорити про це, тим краще, містере Броклґерст.—  Мені  дуже  прикро  таке  чути!  Доведеться  з  нею  про  дещо  поговорити,  —  і,зігнувши свою рівну постать під прямим кутом, містер Броклґерст сів у крісло навпротимісіс Рід. — Підійди-но сюди, — мовив він.Я ступила на килимок; він поставив мене прямо перед собою. Яке він мав обличчя!Тепер,  коли  воно  було  майже  на  одному  рівні  з  моїм,  я  виразно  його  бачила:величезний ніс, рот до вух, з рота стирчать довгі зуби!— Нічого немає прикрішого, як дивитись на неслухняну дитину, — почав він, — анадто на неслухняну дівчинку. Ти знаєш, куди потрапляють грішники після смерті?— Вони потрапляють до пекла, — відповіла я завченою фразою.— А що таке пекло? Ти можеш мені пояснити?— Яма, повна вогню.— А хіба тобі б хотілося упасти в цю яму й вічно горіти там?— Ні, сер.— А що ти повинна робити, щоб не потрапити туди? Я на хвилинку замислилась, апотім бовкнула:— Я повинна бути здорова, щоб не вмерти.— А хіба твоє здоров'я в твоїх руках? Діти, менші од тебе, вмирають щодня. Всьогокілька  днів  тому  я  поховав  п'ятирічну  дитину,  добру  дитину:  її  душа  тепер  на  небі.Боюсь, що про тебе цього не можна буде сказати, якщо Бог покличе тебе до себе.Я не сміла перечити йому і тільки зітхнула, дивлячись на його ножиська, які вінпростяг на килимку, — мені хотілося втекти від нього світ за очі.— Сподіваюсь, це зітхання виходить із самісінького серця і ти каєшся з того, щозавдала стільки прикростей своїй добродійниці."Добродійниця!  Добродійниця!  —  подумала  я.  —  Всі  величають  місіс  Рід  моєюдобродійницею. Якщо воно насправді так, то добродійниця — це дуже погана людина".— А ти проказуєш молитви вранці і перед сном? — допитувався він далі.— Так, сер.— А Біблію читаєш?— Іноді читаю.— З утіхою? Ти любиш Біблію?— Я люблю "Об'явлення Івана Богослова", і книгу пророка Даниїла, і "Книгу буття",і про Самуїла, і про Йова, і про Йону...— А псалми? Я сподіваюся, ти їх теж любиш?

# data[].attributes.body
Соболь Мирослав с.19

# data[].attributes.headline
В коридорі почулися швидкікроки; у дверях повернувся ключ, ввійшли Бесі та Ебот.— Вам недобре, міс Ейр? — запитала Бесі.— От дерла горлянку! Аж у вухах лящало! — вигукнула Ебот.— Заберіть мене звідси! Дозвольте піти до дитячої кімнати! — закричала я.— Що з вами? Ви забилися? Чи, може, вам щось привиділось? — питала далі Бесі.— О!.. Я побачила якесь світло й подумала, що зараз тут з'явиться привид! — ясхопила Бесі за руку, і вона не вирвала її з моїх рук.— Та то вона зумисне кричала, — мовила Ебот, гидливо скривившись. — Бач, якийвереск  зняла!  Коли  б  їй  десь  боліло  —  то  вже  нехай,  а  то  ж  аби  тільки  всіх  сюдипоскликати. Знаю я її мерзенні хитрощі.— Що сталося? — владно спитав чийсь голос; коридором ішла місіс Рід; чепець їїколихався, сукня погрозливо шелестіла. — Ебот! Бесі! Я, здається, наказала замкнутиДжейн Ейр у червоній кімнаті і не випускати без мого дозволу, чи не так?— Міс Джейн так страшно кричала, пані, — виправдовувалася Бесі.

# data[].attributes.subject
В коридорі почулися швидкікроки; у дверях повернувся ключ, ввійшли Бесі та Ебот.— Вам недобре, міс Ейр? — запитала Бесі.— От дерла горлянку! Аж у вухах лящало! — вигукнула Ебот.— Заберіть мене звідси! Дозвольте піти до дитячої кімнати! — закричала я.— Що з вами? Ви забилися? Чи, може, вам щось привиділось? — питала далі Бесі.— О!.. Я побачила якесь світло й подумала, що зараз тут з'явиться привид! — ясхопила Бесі за руку, і вона не вирвала її з моїх рук.— Та то вона зумисне кричала, — мовила Ебот, гидливо скривившись. — Бач, якийвереск  зняла!  Коли  б  їй  десь  боліло  —  то  вже  нехай,  а  то  ж  аби  тільки  всіх  сюдипоскликати. Знаю я її мерзенні хитрощі.— Що сталося? — владно спитав чийсь голос; коридором ішла місіс Рід; чепець їїколихався, сукня погрозливо шелестіла. — Ебот! Бесі! Я, здається, наказала замкнутиДжейн Ейр у червоній кімнаті і не випускати без мого дозволу, чи не так?— Міс Джейн так страшно кричала, пані, — виправдовувалася Бесі.

# data[].attributes.body
Соболь Мирослав с.8

# data[].attributes.headline
Якби місіс Беннет пе

# data[].attributes.body
Якби місіс Беннет пересвідчилася, що Джейн загрожує очевидна небезпека, то почувалася б украй нещасною; але вона вдовольнилася тим, що хвороба її дочки тривоги не викликала, і тому зовсім не бажала її швидкого одужання, бо воно могло б спричинитися до її відправки з Недерфілда. Через це вона і слухати не хотіла Джейн, коли та пропонувала відвезти її додому; до того ж аптекар, який прибув приблизно в той же час, теж вважав це небажаним. Місіс Беннет трохи посиділа з Джейн, а потім з'явилася міс Бінглі і зробила їм запрошення, тож мати і три її дочки пройшли до сніданкової кімнати. Зустрівши їх, Бінглі висловив надію, що місіс Беннет застала Джейн у стані, не гіршому за той, на який сподівалася.

— На жаль, це не так, добродію, — відказала вона. — Дочка надто хвора, щоб її відправляти додому. Містер Джоунз каже, що про це ще рано думати. Тож дозвольте нам ще трохи зловжити вашою добротою.

# data[].attributes.headline
Коли обід скінчився,

# data[].attributes.body
Коли обід скінчився, Елізабет хутенько повернулася до Джейн, а міс Бінглі почала гудити її відразу ж по тому, як за нею зачинилися двері. Виявилося, що і манери у неї погані — суміш бундючності та нахабства, — і розмову підтримувати вона не вміє, і взагалі — не має вона ні стилю, ні смаку, ні краси. Місіс Герст, яка була тієї ж думки, додала:

— Коротше кажучи, вона може похвалитися тільки тим, що вона — прекрасний ходок, і більше нічим. Ніколи не забуду, як вона виглядала сьогодні вранці. А виглядала просто якоюсь несамовитою.

— Твоя правда, Луїзо. Я ледь не розреготалась. Її прихід — така дурість! Це ж треба — мчати полем через те, що сестра застудилась! А її волосся — неохайне, розпатлане!

— Та ото ж. А її нижня спідниця! Гадаю, ти бачила її нижню спідницю — вона вся була у грязюці, цього не змогло приховати навіть приспущене плаття.

— Може, змальована тобою картина й є надзвичайно точною, Луїзо, — мовив містер Бінглі, — але все це уникло мого погляду. Мені здалося, що міс Елізабет Беннет виглядала надзвичайно добре, коли зайшла сьогодні вранці до кімнати. А її брудної нижньої спідниці я просто не помітив.

— А ви, містере Дарсі? Ви ж просто не могли цього не помітити! — запитала міс Бінглі. — Я схильна думати, що вам зовсім не хотілося б, аби подібним чином виглядала, скажімо, ваша сестра?

— Звичайно ж, не хотілося б.

— Пройти три, чотири, п'ять — чи скільки там? — миль по коліна у грязюці, і до того ж сама, абсолютно сама! Цікаво, що вона хотіла цим сказати? Як на мене, то в такий задерикувато-хвалькуватий спосіб вона хотіла продемонструвати свою самостійність і свою селюцьку байдужість до правил пристойності.

— Вона хотіла продемонструвати свою любов до сестри, і це — дуже похвально, — сказав Бінглі.

— Боюся, містере Дарсі, — зауважила міс Бінглі майже пошепки, — що ця пригода похитнула ваше захоплення її чарівливими очима.

— Аж ніяк, — відповів той. — Швидка хода тільки додала їм сяйності.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
80 цитат із роману Джейн Остін "Гордість і урепедження"

Перечитала роман. Собі, моїм учня та колегам вибрала цитати і цілі фрагменти тексту для характеристики героїв та аналізу роману.

Спочатку цитата, а під нею підпис: хто сказав або про кого йдеться, чия характеристика, цікаві думки для дискусії.

Цитати виписані відповідно послідовності подій сюжету твору.

Цитати (навіть цілі фрагменти тексту)

Містер Беннет являв собою настільки чудернацьке сполучення кмітливості, сарказму, стриманості й вередливості, що і двадцяти років подружнього життя не вистачило його дружині, аби сповна зрозуміти його характер. Її ж власний характер зрозуміти було не так важко. Вона являла собою жінку недалеку, малоосвічену і примхливу. Коли бувала чимось невдоволеною, то удавала, що в неї нервовий розлад. Справою свого життя вона вважала видання заміж своїх дочок; його втіхою - ходіння по гостях та плітки.
--
Х-ка містера Беннета

Насправді ж містер Беннет із нетерпінням очікував приїзду містера Бінглі. Мав давній намір відвідати його, хоча вперто запевняв свою дружину, що робити цього не збирається; тож вона довідалася про це лише тоді, коли візит уже було зроблено.

Він був зовсім молодий, напрочуд вродливий, дуже приязний і - на додаток до всього цього - збирався прибути на запланований бал у товаристві своїх численних друзів. На краще годі було й сподіватися! Від любові до танців не так уже й далеко до кохання, тож сподівання на кохання містера Бінглі висловлювалися щонайсильніші.
...
Містер Бінглі був гарний і виглядав шляхетно; він мав приємну зовнішність та невимушені, природні манери.
--
Містер Бінглі

Містер Дарсі, незабаром прикував увагу всіх присутніх у кімнаті своєю елегантною, високою статурою, гарними рисами обличчя, шляхетною зовнішністю, а ще - чуткою про свої десять тисяч фунтів на рік, що поширилася кімнатою відразу ж, як він до неї зайшов. Чоловіки в один голос заявили, що він виглядає як справжній мужчина, дами ж проголосили, що він навіть гарніший за містерa Бінглі; піввечора його споглядали із надзвичайним захватом, аж доки його манери не викликали загальний осуд; у результаті хвиля його популярності покотилась у зворотному напрямку. Виявилося, що він бундючний, що вважає себе вищим за оточуюче товариство, все викликало в нього лише роздратування; тепер його не міг урятувати навіть великий маєток у Дербіширі: зійшлися на тому, що обличчя в нього відразливе й неприємне і що ні в яке порівняння зі своїм другом він іти не може.

Про хвилю популярноств м.Дарсі

*****
Містер Дарсі потанцював лише двічі - один раз із місіс Герст, а другий - із міс Бінглі, не дозволив рекомендувати себе іншим дамам і решту вечора провів, походжаючи кімнатою і час від часу розмовляючи з кимсь із своєї компанії. З його характером усе було ясно. Це був найбундючніший, найнеприємніший чоловік на світі, і всі сподівалися, що він до них більше ніколи не приїде.

Вона нічогенька, але недостатньо гарна, щоби привабити мене.
--
Дарсі про Елізабет

Тебе компліменти завжди захоплюють зненацька, мене - ніколи.
--
Елізабет про себе

Просто ти надто схильна симпатизувати людям узагалі. Ти ні в кому не бачиш ніяких вад. Всі на світі здаються тобі добрими та приємними. Ніколи в житті я не чула, щоб ти про когось говорила погано.
--
Елізабет про Джейн

При твоєму здоровому глузді - і бути такою незрячою до глупства та дурощів інших людей! Показна доброта - явище досить поширене: воно зустрічається скрізь. Але бути доброю без удаваності та навмисності, в кожному бачити лише добро й навіть перебільшувати його справжню міру, не помічаючи при цьому поганих рис, - на це здатна лише ти.
--
Елізабет про Джейн

Елізабет була кмітливішою, спостережливішою і не такою поступливою, як Джейн, до того ж на її судження не впливали знаки симпатії з чийогось боку
--
Елізабет про себе

...вони були здатні видаватися приємними тоді, коли це було їм потрібно, одначе залишалися пихатими й марнославними. Сестри містера Бінглі були досить вродливими, освіту отримали в одному з найкращих у Лондоні приватному інституті шляхетних дівчат, мали статок у двадцять тисяч фунтів і звичку жити на широку ногу; спілкувалися вони з людьми зі становищем, тому мали всі підстави бути гарної думки про себе та поганої - про інших. Походили вони з респектабельної родини, що мешкала в північній Англії; і ця обставина закарбувалась у їхній пам'яті ще глибше, ніж та, що їхнє багатство, а також багатство їхнього брата, було набуте завдяки торгівлі.
--
Про сестер містера Бінглі

Дарсі вподобав Бінглі за невимушеність, відкритість і піддатливість його вдачі, котра дуже сильно відрізнялася від вдачі його власної, що, здавалося, його цілком задовольняла. Бінглі непохитно вірив у силу дружніх почуттів Дарсі та надзвичайно поважав його думку. Своїми розумовими здібностями Дарсі переважав Бінглі. Не те щоб останній недобирав розуму, просто Дарсі був справді дуже тямущим. Але водночас був зверхнім, стриманим, прискіпливо-примхливим, а його манери, попри їх витонченість, були не надто привітними. І саме з цього погляду його друг мав велику перевагу. Бінглі міг розраховувати на симпатію оточуючих скрізь, хоч де б він був, Дарсі ж - усюди - постійно викликав у оточуючих роздратування.
Характерним щодо цього був той спосіб, у який вони описували меритонський бал. Ніколи в житті не зустрічав Бінглі таких приємних людей чи таких гарненьких дівчат; усі ставилися до нього з надзвичайною приязністю та увагою; не було ніякої формальності, ніякої скутості, дуже швидко він перезнайомився з усіма присутніми в кімнаті; що ж до міс Беннет, то він і не уявляв собі, що жінка може бути такою божественно вродливою. Дарсі ж, навпаки, побачив зібрання людей не надто красивих, не по моді вдягнених, до яких він не відчув ніякого інтересу і від яких не отримав ні задоволення, ні виявів симпатії. Так, він не заперечував, що міс Беннет - гарненька особа, але, на його думку, вона надто багато всміхалася.
--
Порівняння Дарсі та Бінглі

Немає нічого дивного в тому, що такий витончений та елегантний молодик, на чийому боці всі переваги - і родовитість, і багатство, - має про себе дуже високу думку. Якщо можна так висловитися - він має право бути гордовитим.
- Все це дуже вірно, - відповіла Елізабет, - і я легко б вибачила його надмірну самоповагу, якби він не поставився зневажливо до самоповаги моєї.
--
Про самоповагу/гордість

Гордовитість більше стосується нашої власної думки про самих себе, марнославство ж стосується того, що ми хотіли б почути про себе від інших людей.
--
Для дискусії про гордовитість і марнославство

Але ж вона і так його заохочує - наскільки їй дозволяє власна вдача.
--
Про заохочення до кохання

Щастя в подружньому житті - справа абсолютно випадкова.
--
Для дискусії

Коли вони зустрілися вдруге, то він поглянув на неї лише для того, щоб потім висловити критичне зауваження. Але не встиг він виявити і сповістити своїм друзям, що обличчя її не має жодної приємної риси, як йому почало здаватися, що її обличчю надавали винятково розумного виразу її прекрасні темні очі. До цього відкриття додались і деякі інші, не менш приголомшливі. Хоча його прискіпливий погляд і видивився деякі відхилення від бездоганної симетрії в її формах, він змушений був визнати, що вона має струнку та гарну фігуру; і, незважаючи на його наполягання на тому, що її манерам далеко до тих, які прийняті в модному товаристві, йому дуже сподобалась їх невимушена грайливість. Про все це Елізабет зовсім нічого не знала - для неї він був лише молодиком, який ніде й нікому не подобався і який вважав її недостатньо вродливою, щоб із нею танцювати.
У нього з'явилося бажання побільше про неї довідатись, і як привід для розмови він почав брати участь у її розмовах з іншими.
--
Дарсі закохується в Елізабет

Мері. Через те, що з усіх сестер вона була єдиною, котра не відзначалася вродою, Мері наполегливо здобувала знання й навички, і тому їй завжди кортіло виставити їх напоказ.
Але вона не мала ані таланту, ані смаку.
--
Про Мері

Кетрін та Лідія; їхні голови були ще менш зайняті думками, ніж голови їхніх сестер
--
Кетрін та Лідія

Містер Беннет прохолодно зауважив:
- Усе, що я можу збагнути з вашої манери розмовляти, це те, що ви - найдурніші дівчата в усій окрузі. Я вже давно це підозрював, але зараз переконавсь у цьому остаточно.
--
Про Кетрін та Лідію

Можна відзиватися зневажливо про чужих дітей, але не про своїх.
--
Для дискусії

Старанність завжди має бути пропорційною тому, до чого ти прагнеш.
--
Для дискусії

Лідія була високою і впевненою в собі дівчиною міцної статури з добродушним виразом обличчя, що мало прекрасний колір. У своєї матері вона була улюбленицею і завдяки цьому ще у ранньому віці почала з'являтись у товаристві. Вона відзначалася надзвичайною життєрадісністю і природженим почуттям власної значущості, котре переросло в самовпевненість через люб'язну увагу з боку офіцерів, котрі відчули прихильність до Лідії завдяки щедрим обідам, що їх давав її дядечко, а також завдяки її невимушеним манерам.
--
Лідія

Бінглі вирішила змінити настрій і заграла жваву шотландську мелодію; містер Дарсі відразу ж підсунувся до Елізабет і запропонував:
- А чи не маєте ви, міс Беннет, сильного бажання скористатися такою можливістю і потанцювати ріл?
Вона посміхнулася, але нічого не сказала у відповідь. Дещо здивований її мовчанкою, він повторив своє запитання.
- О, я почула вас дуже добре, - відповіла Елізабет, - але не могла відразу придумати, що сказати у відповідь. Знаю - ви хотіли, щоб я сказала "так", і тоді б ви отримали задоволення, зневажаючи мій поганий смак. Але я теж отримую задоволення, коли руйную подібні підступні задуми і позбавляю людину можливості повтішатися зневагою. Тому моя відповідь буде такою: я взагалі не хочу танцювати ріл! Тепер можете мене зневажати, якщо маєте таке бажання.
--
Іронія й сарказм

...ніяка жінка ніколи не зачаровувала Дарсі так сильно, як вона. Він дійсно вважав, що якби не низьке походження родичів Елізабет, то небезпека одруження з нею могла стати цілком реальною.
--
Дарсі про Елізабет

Ширина стежки була якраз достатньою для трьох. Містер Дарсі, відчувши, що вона вчинила негарно, тут же сказав:
- Ця стежина недостатньо широка для нашої компанії. Давайте краще вийдемо на алею.
Та Елізабет не мала ніякого бажання залишатися з ними, тому засміялась і відповіла:
- Що ви, не треба! У вас така чудова компанія! Разом ви виглядаєте ще краще. Поява четвертої людини лише зіпсує красу цього видовища. Всього найкращого.
--
Дарсі елегантний - Елізабет горда

...міс Бінглі позіхнула, широко розкривши рота, і мовила:
- Як приємно ось так проводити вечір! Тепер я і справді переконалася, що нема заняття приємнішого за читання.
--
Міс Керолайн Бінглі - лицемірність

*****
- Такі люди дійсно є, - відповіла Елізабет, - але маю надію, що я до них не належу. Сподіваюся також, що ніколи не висміюватиму розумне і добре. Дурощі та нісенітниці, примхи та непослідовність дійсно потішають мене, тут ніде правди діти, і я сміюся над ними за всякої нагоди. Але, гадаю, ці вади вам не притаманні.
- Вони притаманні кожному. Просто я все життя намагавсь уникати тих вад, які часто дають вагомі підстави для насмішок.
- Наприклад, марнославство і гордовитість.
- Так, марнославство - це дійсно вада. Але гордовитість... розумна людина завжди зможе тримати її під пильним контролем.
Елізабет одвернулася, ховаючи посмішку.
- Гадаю, ви вже закінчили своє дослідження містера Дарсі? - запитала міс Бінглі. - І якого ж висновку дійшли?
- Я прийшла до переконання, що містер Дарсі - особистість абсолютно бездоганна. Здається, він і сам цього не приховує.
- Нічого подібного, - заперечив Дарсі. - Я зовсім не претендую на бездоганність. Маю достатньо багато недоліків, але сподіваюся, що жоден із них не має відношення до моїх розумових здібностей. Однак за свій характер я ручатися не можу. Може, він не дуже піддатливий - не знаю; не досить піддатливий, аби всім подобатись. Я не здатен так просто забувати дурощі та пороки інших, тим більше - образи,
--
Про марнославство і гордість

Мені здається, що будь-яка особистість має схильність до певної хиби, якоїсь природженої вади, котру не можуть подолати навіть добра освіта і виховання.
- І ваша вада - це схильність ставитися до всіх людей із презирством?
- А ваша, - відповів, посміхаючись, Дарсі, - це схильність упиратись у своєму небажанні правильно цих людей розуміти.
--
Про недоліки (Дарсі й Елізабет)

У його свідомість закралася неприємна підозра: а чи не забагато уваги він приділяє Елізабет?
--
Дарсі закохується

Вона вабила його сильніше, ніж йому хотілося
--
Дарсі закоханий

Джейн та Елізабет намагалися пояснити їй сутність майоратного успадкування, але надаремне. Вони й раніше намагалися це зробити, та не могли достукатися до здорового глузду місіс Беннет; тож вона вперто продовжувала несамовито ремствувати з приводу такого порядку успадкування, який дозволяє відібрати маєток у родини, де є аж п'ятеро дочок, на користь якогось нікому не потрібного нікчеми.
--
Про спадок

Це, напевне, якийсь дивак - я так гадаю, - сказала вона. - Не можу зрозуміти, що він за людина. В його стилі чимало пишномовності. А що він хотів сказати своїми вибаченнями за те, що є прямим спадкоємцем? Можна подумати, він би відмовився від цього права, якби міг! Тату, його можна назвати розважливою людиною?
- Ні, моя люба, думаю, що ні. Я сильно сподіваюся, що виявиться якраз навпаки. Його лист - це суміш раболіпства і пихи, і це дає підстави сподіватися на краще. Мені дуже кортить його побачити.
--
Про спадкоємця

На жаль, непевний стан її здоров'я не дає їй змоги перебувати у Лондоні. Одного разу я зауважив леді Кетрін, що ця обставина позбавила британський королівський двір його найгарнішої окраси. Мені здалося, що ця фраза їй дуже сподобалася; тож цілком природно, що при кожній нагоді я щасливий робити ті маленькі витончені компліменти, котрі так подобаються дамам. Я неодноразово казав леді Кетрін, що її чарівлива донька виглядає справжньою герцогинею і що не цей високий титул прикрасить її, а навпаки - вона стане окрасою цього титулу. Такі маленькі вияви уваги завжди до вподоби її світлості, і вони, як я сподіваюся, відплатяться сторицею.
- І правильно сподіваєтеся, - сказав містер Беннет, - ваше щастя, що ви маєте хист до витончених лестощів. Дозвольте запитати: а ці вияви уваги з вашого боку спричинюються миттєвими душевними поривами, чи ви придумуєте їх заздалегідь?
- Вони виникають, головним чином, на потребу моменту. Інколи мені самому цікаво заздалегідь вигадувати невеличкі елегантні компліменти під якісь можливі ситуації так, аби їх можна було видозмінювати залежно від якихось часто
--
Манірність і лестощі спадкоємця

Очікування містера Беннета справдилися цілком. Його двоюрідний брат виявився бовдуром - як він і сподівався. З величезним задоволенням він прислухався до його слів, але водночас зберігав якомога більш незворушний вираз обличчя, не бажаючи ні з ким ділитися своєю радістю, - лише час від часу поглядаючи на Елізабет.
--
Висновок про спадкоємця

Містер Коллінз не був розумною людиною, і освіті та вихованню лише незначним чином вдалося приховати його природжену ваду. Більшу частину свого життя він провів під наглядом скнаристого невігласа-батька; здобуваючи університетську освіту, просто відбував чергу, а корисних знайомств започаткувати не спромігся. Покора, в якій його виховав батько, ще з дитинства визначила смиренність його манер, але тепер їй потужно протидіяло притаманне людям недалеким і самотнім марнославство, що поєднувалося з амбітними надіями на швидке і раптове багатство. Щасливий випадок звів його з леді Кетрін де Бург, коли в Гансфордській парафії вивільнилося місце священика. Пошана, яку він відчував до її високого становища, благоговіння перед нею як своєю покровителькою, в поєднанні з украй високою думкою про себе, про свій авторитет духовної особи і про свої пасторські повноваження - все це перетворило його на людину, в якій бундючність поєднувалася з раболіпством, зарозумілість - із покірливістю.
...прагнув здобути собі дружину, що її хотів обрати серед дочок місіс Беннет, якщо ті видадуться йому такими ж вродливими та приязними, як їх змальовувала чутка. Оце він і мав на увазі під відшкодуванням - або компенсацією - за успадкування маєтку їхнього батька. Цей план він вважав надзвичайно вдалим і для всіх прийнятним, і взагалі - кроком безкорисливим та шляхетним зі свого боку.
--
Наміри спадкоємця м. Колінза

Колір їхніх облич змінився: одне почервоніло, друге - зблідло. Минула якась мить - і містер Вікхем доторкнувся до свого капелюха, а містер Дарсі на це привітання ледь зволив відповісти. Що б усе це означало?
--
Офіцер м. Вікхем і м. Дарсі

Містер Вікхем був тим щасливцем, до якого тягнулися погляди майже кожної представниці прекрасної статі... Насправді ж моєю професією мало бути служіння Богу - я отримав відповідну освіту й виховання і на цей час мав би вже бути священиком дуже багатої парафії, якби на те було бажання джентльмена, про якого ми щойно говорили...
Він був моїм хрещеним батьком і дуже мене любив. Довіку я буду вдячним йому за його доброту. Він хотів щедро забезпечити мені заможне існування і був упевнений, що йому це вдалось. Але коли в парафії звільнилося місце священика, то вакансію віддали комусь іншому...
У пунктах заповіту невизначеності було якраз достатньо для того, щоб позбавити мене будь-якої надії на допомогу з боку закону....

Версія Аікхема про скадал із Дарсі

Тож виливши душу Шарлотті Лукас, яку вона не бачила тиждень,
--
Подруга Елізабет - Шарлотта

Вираз його обличчя повільно змінювався від обурення та презирства до непохитної і стриманої поважності.
--
Реакція Дарсі на поведінку сім'ї Беннет

Я розумію, що ваша пропозиція заміжжя - то велика для мене честь, але я не приймаю її й інакше вчинити не можу.
- Знаю, знаю, - відповів містер Коллінз, байдужливо махнувши рукою. - Всі ви, дівчата, зазвичай відкидаєте пропозиції заміжжя, коли вони робляться вперше, хоча потайки готові їх прийняти. Інколи відмова повторюється другого і навіть третього разу. Тому я зовсім не розстроєний почутим і сподіваюся невдовзі повести вас до олтаря.
- Бігме, ви мене дивуєте, пане, - вигукнула Елізабет, - бо після моєї заяви ваша надія дійсно виглядає дещо дивною. Кажу вам - я не з тих відчайдушних дівчат (якщо такі взагалі бувають), котрі ризикують своїм щастям, відкладаючи прийняття пропозиції до того часу, коли вона буде зроблена вдруге. Відмовляючи вам, я ніскільки не жартую. Особисто ви не здатні принести мені щастя, і я переконана, що я - остання жінка на світі, яка зможе принести щастя вам.
--
Пропозиція руки і серця м.Колінза для Елізабет

Якщо ти не вийдеш заміж за містера Коллінза, то тебе не захоче бачити твоя мати, а якщо ти вийдеш за нього заміж, то тебе не захочу бачити я.
--
Батько Елізабет про Колінза

Міс Бінглі бачить, що її брат тебе кохає, і хоче, щоб він одружився з міс Дарсі. Вона їде вслід за ним до Лондона, сподіваючись його там утримати, а тебе намагається переконати, що ти йому не потрібна.
--
Елізабет про Джейн, Чарлза та Керолайн Бінглі

Справа полягає ось у чому: для них ми недостатньо багаті й недостатньо родовиті
--
Нерівний шлюб

Чи зможу я бути щасливою, вийшовши заміж за чоловіка, всі сестри і друзі якого воліють, аби він одружився з іншою?
--
Для дискусії про нерівний шлюб

Певна річ - містер Коллінз не був ані розумним, ані приємним, спілкування з ним лише дратувало та наганяло нудьгу, а його палке кохання до неї явно було удаваним. Але все одно - це був її майбутній чоловік. Вона ніколи не мала високої думки ні про чоловіків, ні про заміжжя, та шлюб завжди був її метою. Він являв собою єдиний благопристойний спосіб матеріального забезпечення для молодих жінок із гарною освітою, але поганим приданим. Особистого щастя він не гарантував, але був для них найприємнішим способом захиститися від злиднів. І ось цей захист вона нарешті собі забезпечила; і тепер, у віці двадцяти семи років, далеко не вродливиця, вона збагнула, що їй поталанило надзвичайно. Обставиною менш приємною мав стати подив, котрий ця подія мусила викликати в Елізабет Беннет, чию дружбу Шарлотта цінувала більше за будь-чию
--
Причини заміжжя Шарлоти

Шарлотта - дружина містера Коллінза! Важко було уявити картину більш принизливу. До болісного усвідомлення, що її подруга знеславила й опустила себе в її очах, додавалося гнітюче переконання в неможливості хоч якогось сімейного щастя в тій долі, яку зазначена подруга собі обрала.
--
Елізабет ппо шлюб Шарлотти

Лідія - нестримана і часто непоштива - гучноголосо скрикнула:
--
Характеристика Лідії

Елізабет, відчувши настійну необхідність визволити сера Вільяма з такої неприємної ситуації,
--
Елізабет порядна і співчутлива

Щоразу, коли Шарлотта приходила до них, місіс Беннет здавалося, що та придивляється до свого майбутнього майна, а щоразу, коли гостя притишено розмовляла з містером Коллінзом, господиня була переконана, що розмовляють вони про маєток Лонгберн, вирішуючи - як би ото якнайшвидше нагнати з будинку її разом з дівчатами відразу ж після смерті містера Беннета.
--
Реакція на спадкоємицю

Ти маєш просто ангельську лагідність і безкорисливість.
--
Елізабет про Джейн

...твоїй сестрі не пощастило у коханні. Що ж, поздоровляю її. Для дівчат це майже так само важливо, як одружитися. Їм подобається час від часу зазнавати нещасного кохання. Це дає поживу для роздумів і якось вирізняє серед подруг.
--
Містер Беннет про розбите серце Джейн

Все, що Елізабет уже чула - його скарги на містера Дарсі, неприємності, котрих він од нього зазнав, - усе це тепер стало надбанням широкої публіки та обговорювалося на кожному розі.
--
Вікхем про Дарсі

Там, де є кохання, відсутність багатства рідко коли спроможна втримати молодих людей від одруження.
--
Для обговорення

Його явна небайдужість кудись зникла, його залицянням надійшов край - об'єктом уваги містера Вікхема стала інша жінка. Елізабет була достатньо пильною і спостережливою, щоб усе це вчасно зрозуміти...
--
Нова симпатія Вікхема аж на 10 тис фунтів

...хіба є різниця у шлюбних справах між пожадливістю та тверезим розрахунком! Хто знає, де закінчується почуття і починається користолюбство?
--
Слова Елізабет для дискусії

...вона з подивом позирала на свою подругу, котра примудрялася бути життєрадісно

# data[].attributes.attachment_link.title
Читаємо "Гордість і упередження"

# data[].attributes.attachment_link.description
80 цитат із роману Джейн Остін "Гордість і урепедження" Перечитала роман. Собі, моїм учня та колегам вибрала цитати і цілі фрагменти тексту для характеристики героїв та аналізу роману. Спочатку цитата, а під нею підпис: хто сказав або про кого йдеться, чия характеристика, цікаві думки для дискусії. Цитати виписані відповідно послідовності подій сюжету твору.

# data[].attributes.headline
Марі Лорансен

# data[].attributes.subject
Марі Лорансен

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Чомусь згадався травневий Париж, поет Гійом Аполлінер і його найкращий вірш "Міст Мірабо".
Травень 1907 року, Париж, зустрілися двоє друзів Пікассо та Аполлінер. "Щойно в салоні Саго я бачив наречену для тебе, дівчину з обличчям ельфа," - заінтригував Пабло. Гійом подався до салону і побачив "маленьку чарівницю": "Це паризьке дитинча... Вона вся наповнена дитинним чаром", - писав Аполлінер про Марі Лорансен.
Їй було двадцять два роки, йому - двадцять сім. Марі - художниця, трохи писала вірші. Маленька, легенька Марі мала шедевральне почуття гумору, швидко говорила, хутко, мов горобчик їла, і дуже повільно працювала. Він був у захопленні. З цього часу поет щоденно перетинав міст Мірабо, який єднав два береги Сени, єднав Гійома та Марі. Він навіть змінив квартиру (переїхав ближче). А вона? Марі коханого до себе не запрошувала, з матір'ю не знайомила. П'ять років Марі приходила до Гійома. Поет дозрів до одруження, навіть придумав собі епітафію: "Любив кохати!"
Та одного ранку вона не прийшла на сніданок. Аполлінер попросив приятеля Едуарда Ферра покликати дівчину, той повернувся з відповіддю, що вона не прийде, ніколи не прийде... Вона вийшла заміж і виїхала. Марнота все і ловлення вітру... Сум розлуки капав на папір (у той період він не визнавав розділових знаків). "Трупи днів вислали мій шлях".
Під мостом Мірабо струмує Сена
Так і любов
Біжить у тебе в мене
Журба і втіха крутиява шалена
Хай б'є годинник ніч настає
Минають дні а я ще є
Рука в руці постіймо очі в очі
Під мостом рук
Вода тече хлюпоче
Од вічних поглядів спочити хоче
Хай б'є годинник ніч настає
Минають дні а я ще є
Любов сплива як та вода бігуча
Любов сплива
Життя хода тягуча
Надія ж невгамовано жагуча
Хай б'є годинник ніч настає
Минають дні а я ще є
Минають дні години і хвилини
Мине любов
І знову не прилине
Під мостом Мірабо хай Сена плине
Хай б'є годинник ніч настає
Минають дні а я ще є
переклад М. Лукаша

В Україні є прекрасна ремінісценція "Мосту Мірабо" Аполлінера Наталки Білоцерківець, яку збезсмертив гурт "Мертвий півень" - "Ми помремо не в Парижі"

Марі теж написала вірш з приводу їхньої розлуки... Мало того, вона створила картину "Аполлінер і його друзі" (1912), серед яких Пікассо та Гертруда Стайн.
Картини Марі Лорансен навіяли слова пісні "Індіанське літо" (L'été Indien), котру співав Джо Дассен.

Ти знаєш, я ніколи не почувався таким щасливим, як того ранку
Ми ходили пляжем, трохи схожим на цей
Була осінь, така осінь, коли погода добра
Пора року, яка існує тільки на півночі Америки
Там її називають індіанським літом*
Але для мене це було просто наше літо
У своїй білій сукні ти нагадувала
Акварельну картину Марі Лорансен
І я пам'ятаю, я дуже добре пам'ятаю,
Що я сказав тобі того ранку
Рік тому, століття тому, вічність тому

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ганна Черкаська

# data[].attributes.attachment_link.description
Чомусь згадався травневий Париж, поет Гійом Аполлінер і його найкращий вірш "Міст Мірабо". Травень 1907 року, Париж, зустрілися двоє друзів Пікассо та Аполлінер. "Щойно в салоні Саго я бачив наречену для тебе, дівчину з обличчям ельфа," - заінтригував Пабло. Гійом подався до салону і побачив "маленьку чарівницю": "Це паризьке дитинча...

# data[].attributes.headline
виразне читання

# data[].attributes.subject
виразне читання

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Довідник цікавих фактів та корисних знань

# data[].attributes.attachment_link.title
"Міст Мірабо" Гійом Аполлінер аудіо вірш

# data[].attributes.headline
Для біографії

# data[].attributes.subject
Для біографії

# data[].attributes.attachment_link.title
Линдгрен Астрид

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Астрід Ліндгрен "Пеппі Довгапанчоха". Перше знайомство з Пеппі

Мета уроку:

* формування предметних компетентностей: викликати інтерес учнів до особистісті шведської дитячої письменниці Астрід Ліндгрен, зацікавити її творчістю; допомогти осягнути своєрідний зміст казки "Пеппі Довгапанчоха";

уміння вчитися: активізувати пізнавальну діяльність учнів; комунікативної: розвивати мовлення: вміння аргументовано висловлювати власні думки, давати повну відповідь на запитання, навички виразного читання, логічне мислення, увагу, пам'ять, творчі здібності, формувати ціннісне ставлення учнів до людей та до себе

інформаційної: формувати вміння знаходити потрібну інформацію та представляти її; загальнокультурної: формувати ціннісне ставлення учнів до людей та до себе: інтерес до читання, доброзичливість, людяність, безкорисливість, дружелюбність, почуття гумору, активну життєву позицію.

Обладнання: виставка творів А. Ліндгрен, портрет А.Ліндгрен,

Хід уроку

І. Організаційний момент. Емоційне налаштування на урок

Психологічна вправа "Це чудово!" Учні стоять півколом. Учитель пропо нує кожному по черзі вийти в центр і розповісти про якусь свою якість, уміння чи талант (наприклад, "Я люблю танцювати!", "Я гарно фантазую!", "Я вмію стрибати через калюжі!" тощо). У відповідь на кожне таке вис ловлювання всі, хто стоїть у півколі, повинні хором відповісти: "Це чудово!" і одночасно підняти вгору великий палець. Якщо немає можливості розмістити учнів у колі, можна залишити їх на місцях, а той, хто говорить про свої таланти, виходить до дошки.

ІІ. Мотивація навчальної діяльності

Ми не випадково розпочали урок позакласного читання такою цікавою вправою. Дійсно, кожен з нас уміє щось робити найкраще, має свої таланти.

Як звати дівчинку? (Пеппі Довгапанчоха)

ІІІ. Оголошення теми уроку

1. Слово вчителя

2. Робота з підручником

Самостійне читання статті про А. Ліндгрен. Під час опрацювання матеріалу учні заповнюють "Анкету письменниці" (додаток 2)

1. Взаємоперевірка виконаної роботи.

2. Слово вчителя про нагороди письменниці та про історію написання повісті

Прожила письменниця 95 років. І щовечора вона мріяла про те, щоб якнайскоріше розпочався новий день і настав момент, коли можна буде сісти за письмовий стіл і залишитися наодинці зі своїми героями! Її 35відомих книги перекладені більш ніж 85 мовами та видані більше ніж у 100 країнах.

Шведську письменницю Астрід Ліндгрен називають "Андерсеном наших днів". За свою творчість для дітей вона, як виняток, отримала Золоту медаль імені Г. К. Андерсена двічі - у 1958 і 1982 роках, хоча у положенні про Андерсенівську премію сказано, що вона присуджується лише один раз.

Коли маленькій Карін, доньці Астрід Ліндгрен, було сім років, вона тяжко захворіла і лежала в ліжку кілька довгих місяців... Щовечора мама розповіла їй якісь історії. Якось, коли Астрід Ліндгрен уже не знала, про щоб їй ще розповісти, Карін попросила розказати про Пеппі Довгупанчоху.

Як згадує сама письменниця, вона тоді, "не спитала, хто це, і почала вигадувати дивовижні пригоди, які б відповідали незвичайному імені дівчинки". Отак народилися ці історії, а згодом, наче й забулися. Та якось узимку письменниця ... зламала ногу! Щоб якось розрадитись, вона почала пригадувати й записувати пригоди Пеппі, розказані доньці. Потім передрукувала їх і подарувала Карін на день народження, а один примірник надіслала до видавництва. Та невдовзі рукопис повернувся з відмовою.

Проте вона через рік надіслала рукопис в інше видавництво, де пригоди Пеппі Довгапанчоха і побачили світ, одразу ж отримавши першу премію на конкурсі книг для дітей.

Самостійна робота. Вправа "Знайди помилку".

А зараз ми перевіримо, чи були ви досить уважними, коли читали повість. Адже в художньому творі кожне слово важливе. Кожен з вас вибере собі картку, на якій записана цитата з тексту. Але у ній є неточності. Ваше завдання: знайти помилки. Хто впорається першим, зможе допомогти іншим.

Бесіда за змістом повісті

Що ви дізналися про Пеппі?

Чому Пеппі мешкала одна?

Що ви можете сказати про Пеппі? Яке враження вона справила на вас?

Чи сподобалася вона вам?

Фізкультхвилинка

Учитель. Уявіть, що до нас завітала надзвичайно активна, рухлива Пеппі Довгапанчоха. Пропоную активно порухатися, потанцювати під веселу музику з уявною гостею.

Перекажіть епізод із повісті - казки А. Ліндгрен "Пеппі Довгапанчоха", який вам найбільше запам'ятався.

Тести

В якій країні відбуваються події твору?

а) попав на безлюдний острів;

б) відправився у кругосвітню подорож;

в) його змило хвилею.

Як називався будинок в якому жила Пеппі?

а) вілла "Хованка"; б) вілла "Кішка"; в) вілла "Старушка".

Які кумедні дії робила дівчина?

А) ходила задом на перед;

В) місила тісто на підлозі;

Пеппі Довгапанчоха - одна з найбільш кумедних героїнь у дитячій літературі. Як ми з вами переконалися, вона робить усе, що хоче. Спить з ногами на подушці і з головою під ковдрою; повертаючись додому, задкує всю дорогу задом, тому що їй не хочеться розвертатися і йти прямо. Але найдивовижніше в ній те, що вона неймовірно сильна і моторна, хоча їй всього дев'ять років. Вона носить на руках власного коня, який живе в її будинку на веранді, перемагає знаменитого циркового силача, розкидає в сторони компанію хуліганів, які напали на маленьку дівчинку, спритно виставляє з власного будинку цілий загін поліцейських, прибулих до неї, щоб насильно забрати її в дитячий будинок; блискавично закидає на шафу двох злодіїв, які вирішили її пограбувати.

Дівчинка швидка на розправи. Вона постійно порушує дисципліну, порядок, не слухається, б'ється... А ми чомусь захоплюємося нею.

"Коло думок"

- Чому Пеппі Довгапанчоха викликає любов і захоплення читачів? (Нас захоплює фантазія і оптимізм Пеппі, її здатність з легкістю сприймати події, знаходити вихід із ситуацій. У розправах Пеппі Довгапанчоха немає ані злості, ані жорстокості. Вона на рідкість великодушна зі своїми переможеними ворогами: осоромлених поліцейських вона пригощає щойно спеченими булочками; а злодіїв, що вторгися до її будинку, нагороджує золотими монетами).

VІ.Оцінювання

Додаток 1

Кросворд "Весняний"

1. Пишноголова квітка переважно білого, рожевого або червоного кольорів з з різким сильним запахом. (Півонія)

2. Птах сірого кольору, який гніздиться поблизу осель. Любить жаб. (Лелека)

3. Квітка, яка проростає із цибульки. Привезена до нас із Голландії. (Тюльпан)

4. Один із перших весняних птахів майже чорного кольору. Селиться у будиночках, виготовлених людьми. Прихід весни зустрічає дзвінким щебетом, наслідуючи голоси різних птахів. (Шпак)

5. Квітка, яку в народі називають "півником". (Ірис)

6. Великий перелітний птах білого кольору з довгою витягнутою шиєю. (Лебідь.)

7. Маленька сіра пташка, яка з'являється наприкінці весни. В'є гніздечко в гущавині. Її вважають одним із кращим співаків серед птахів. (Соловей)

8. Пташка з коричневою "шапочкою" на голові, хвостиком - "ножицями". ЇЇ вважають вісницею весни. (Ластівка)

9. Квітка з високим стеблом, у перекладі з грецької мови означає "меч". (Гладіолус)

10. Цю квіту називають "маминою". Розпускається в садах вечері, має сильний запах, який розноситься вулицею. (Матіола)

11. Перша весняна "синьоока" квітка. (Пролісок)

12. Невеличкі квіточки жовтого або оранжевого кольору, подібні до ромашки. Мають протизапальну й антибактеріальну дію. Використовують як настій чи напій. (Нагідки)

13. Жовта або біла квітка з похиленою голівкою- символ самозакоханості. (Нарцис)

14. Біла або блакитна квітка, яка зустрічає нас киванням голівки, промовляючи: "Дзінь - дзінь". (Дзвіночок)

15. Квітка з білосніжними пелюстками і золотавою серединкою. (Ромашка)

16. Морозостійка квітка з високим цупким стеблом. (Хризантема)

17. Низькоросла квітка рожевого або білого кольору, нагадує невеличку хризантему, яка прикрашає клумби. (Маргаритка)

Прізвище, ім'я:

Країна:

Місто, де народилась:

Батьки:

Освіта:

Роки життя:

Відомі твори:

Астрід Ліндгрен "Пеппі Довгапанчоха". Образ головної героїні

: формування предметних компетентностей: продовжити знайомство учнів із повістю А. Ліндгрен "Пеппі Довгапанчоха"; допомогти зрозуміти її ідейно-художні особливості; розвивати навички вдумливого виразного читання, характеристики героїв твору на основі аналізу їхніх вчинків, ставлення до них оточення, авторської оцінки

уміння вчитися: активізувати пізнавальну діяльність учнів; комунікативної: розвивати асоціативне та логічне мислення, творчу уяву; інформаційної: формувати вміння знаходити потрібну інформацію та представляти її; загальнокультурної: виховувати людяність, дружелюбність, почуття гумору.

Обладнання: портретне зображення Астрід Ліндґрен, Пеппі Довгапанчоха, роздатковий матеріал, плакат "Правила дружби",

І. Організаційний момент

У цей ранковий, добрий час

Я рада, діти, бачить вас.

Треба всім нам привітатись.

І до роботи швидко взятись.

ІІ. Мотивація навчальної діяльності

Формування позитивної установки на діяльність

Вправа "Долоньки"

− Простягніть долоню. Подаруйте для роботи на уроці старанність, наполегливість, увагу. Простягніть іншу долоню. На неї я вам подарую вам свою любов, терпіння, повагу, знання. А тепер обміняймося дарунками. Доторкніться долонькою до долоньки.

Сподіваюся, що ви сьогодні будете активними та продемонструєте ґрунтовні знання з даної теми.

А з якої теми ви зараз самі мені скажете, виконавши наступні завдання.

III. Актуалізація опорних знань

Ім'я відомої письменниці, яку називають "чарівницею зі Швеції" та "Андерсеном нашої доби".... Головну героїню шведської письменниці звати....ЇЇ батько був... . Дівчинка оселилася у віллі "....". Вона була сама, тому що її тато..., а мама... . Разом з дівчинкою жили....... - ....і... . Поряд з віллою жили ... й .... Познайомившись з ними, Пеппі запросила їх у гості. Вона пригостила їх .... . На згадку Пеппі дала своїм новим друзям подарунки: хлопчик отримав ..., а дівчинка - ..., у якій був...

Ключ. Астрід Ліндгрен, Пеппі, капітаном, "Хованка", потонув, померла, пан Нільсон - мавпочка, кінь, Томмі й Аніка, млинцями, кинджал, коробочку, перстень.(Учні не пишуть весь диктант, а лише записують слова. У разі незнання відповіді ставлять тире.)

1. Взаємоперевірка

2. Перевірка домашнього завдання

III. Оголошення теми й мети уроку

Пригадайте, якою на вигляд була Пеппі (її портрет, опис зовнішності).

Робота над змістом повісті.

З Пеппі траплялось дуже багато цікавих, веселих пригод. До того ж вона була великою фантазеркою. Для вас вона приготувала декілька сюрпризів. Ваше завдання: розповісти епізод, у якому є згадка про ту чи іншу річ.

Речі: бляшанка, яйця, батіг, лист.

Вчитель виймає з торбинки речі, а діти розказують епізоди з книжки.

Виправити помилки допущені у листі.

Луба Пепі як жеве твоя 7я кін Пан нілсон чи ти ни хвора в нас світить ☼ тмі вбивиликого пацука привіт од Пепі.

Як живе твоя сім´я: кінь, Пан Нільсон. Чи ти не хвора? У нас світить сонце. Томмі вбив великого пацюка. Привіт від Пеппі.

Пеппі Довгапанчоха - дівчинка-фантазерка, яка постійно живе у мріях і пошуках нових пригод. Давайте визначимо риси характеру, які притаманні цій "дивній дитині".

Характеристика Пеппі.

Про які риси вдачі свідчать ситуації, наведені у таблиці?

Ми дізналися дуже багато цікавого про нашу героїню. Вона має дуже багато, як позитивних так і негативних рис характеру. Давайте запишемо тільки позитивні риси її характеру на кожній пелюсточці нашої квіточки.

Діти малюють квіточку, а на пелюстках записують риси вдачі Пеппі.

Розумна, щедра, сильна, добра подруга, вигадлива, кмітлива, роботяща, фантазерка, добра, смілива.

Самостійна робота. "Коло Вена"

Скажіть, діти, а чи не нагадує Пеппі вам когось із героїв інших літературних творів, вивчених у 5 класі? Кого саме? (Тома Сойєра, Полліанну). Пропоную виконати порівняльну характеристику: дівчатка- Пеппі і Полліанна, хлопчики - Пеппі і Том Сойєр.

Пеппі Спільне Том

Пеппі Спільне Полліанна

1. Презентація результатів роботи

2. Гронування "Дружба"

Отже, дружба - це близькі стосунки між людьми, засновані на взаємній довірі, прихильності, спільності інтересів. Для дружби характерні вірність і самовідданість. Самовідданість - готовність жертвувати своїми інтересами заради інших, заради загального блага.

- У чому проявляється її дружба?

- Як Пеппі ставиться до своїх друзів?

- Якою, на вашу думку, має бути дружба?

- Що повинні робити друзі?

- Що таке дружба?

- Кого ми називаємо справжніми друзями?

- Що найголовніше в дружбі?

- Уважно прочитайте правила дружби.

- Чи дотримувалася зазначених правил Пеппі?

Пеппі Довгапанчоха

Весна змахнула на трави роси.

Швидко плине, мов на крилах, час.

Дивна дівчинка з рудим волоссям

Цього разу завідала до нас.

Ця дівчинка - Пеппі Довгапанчоха,

Весела, щира і працьовита.

Щоб не траплялось - ніколи не оха,

Уміє життю радіти вона.

З людьми усіма вона ладить.

Сильна, смілива, завзята,

У дружбі ніколи не зрадить -

Це знають дівчатка й хлоп'ятка.

І зовсім це неважливо,

Яку зовнішть має вона.

Якщо Пеппі і невродлива,

Та прекрасна в неї душа.

Хто не знає її, багато втратив -

На дорозі скарб не лежить.

Тому потрібно всім більше читати,

Щоб найдорожчий скарб відшукать.

- Що, на вашу думку, є найдорожчим скарбом?

- Чому ви так вважаєте?

- Для чого потрібно читати книги? Що це нам дає?

- Як ви гадаєте, навіщо людина живе на Землі? (Це запитання ставиться кожному учневі. Ми живемо для того, щоб робити людям добро.)

- Що ви взяли для себе, прочитавши повість "Пеппі Довгапанчоха"?

.Самооцінка та взаємооцінювання. Вчитель пригощає дітей цукерками від Пеппі.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
довгапанчоха"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Білецька Неля Василівна

# data[].attributes.attachment_link.title
Конспекти уроків із зарубіжної літератури для 5 класу на тему "А. Ліндгрен "Пеппі Довгапанчоха" (позакласне читання)

# data[].attributes.attachment_link.description
Астрід Ліндгрен "Пеппі Довгапанчоха".

# data[].attributes.headline
Астрід Ліндґрен

# data[].attributes.subject
Астрід Ліндґрен

# data[].attributes.headline
Буктрейлер "Останній дюйм"

# data[].attributes.subject
Буктрейлер "Останній дюйм"

# data[].attributes.attachment_link.title
"Останній дюйм", буктрейлер

# data[].attributes.headline
Дж. Олдрідж "Останній дюйм"

# data[].attributes.subject
Дж. Олдрідж "Останній дюйм"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Центр ремесел ДУНСТАН

# data[].attributes.attachment_link.title
Соціальний ролік про відповідальне батьківство «СТОП! БАТЬКИ!»

# data[].attributes.headline
Миссис Беннет — супруга мистера Беннета. Мать Джейн, Элизабет, Мэри, Китти и Лидии. «Она была невежественной женщиной с недостаточной сообразительностью и неустойчивым настроением. Когда она бывала чем-нибудь недовольна, то считала, что у нее не в порядке нервы. Целью её жизни было выдать дочерей замуж. Единственными её развлечениями были визиты и новости». Она весьма общительна, если не сказать болтлива, обожает светское общество и сделает все возможное, чтобы получшеустроить своих дочерей. Артем Тимощук

# data[].attributes.subject
Миссис Беннет — супруга мистера Беннета. Мать Джейн, Элизабет, Мэри, Китти и Лидии. «Она была невежественной женщиной с недостаточной сообразительностью и неустойчивым настроением. Когда она бывала чем-нибудь недовольна, то считала, что у нее не в порядке нервы. Целью её жизни было выдать дочерей замуж. Единственными её развлечениями были визиты и новости». Она весьма общительна, если не сказать болтлива, обожает светское общество и сделает все возможное, чтобы получшеустроить своих дочерей. Артем Тимощук

# data[].attributes.body
На мою думку твір міг би обійтися без Містера колінза, він не подобається як персонаж. Більш детально хочу розповісти про нього на уроці. :)

# data[].attributes.headline
Ґ. Аполлінер

# data[].attributes.subject
Ґ. Аполлінер

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Зарубіжна Література

# data[].attributes.attachment_link.title
Експрес-урок 4. Ґійом Аполлінер (автор – головний редактор журналу "ЗЛ" Дмитро Лебедь)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Тетяна Скубенко

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Телеканал Київ

# data[].attributes.attachment_link.title
Зарубіжна література, 8 клас, Земний небожитель ЛІ БО, 02.02.21 - #Відкритийурок

# data[].attributes.attachment_link.title
«Гордість та упередження»: про що цей роман та чому всі в захваті від нього

# data[].attributes.attachment_link.description
Роман Джейн Остін «Гордість та упередження» був написаний понад 200 років тому, однак незважаючи на це, він популярний і сьогодні. Головною темою твору є любов, яка здатна кардинально змінити погляди та поведінку будь-якої людини. А ще роман про те, як важливо виходити заміж та одружуватися по любов…

# data[].attributes.headline
Гордість і упередження 

# data[].attributes.subject
Гордість і упередження 

# data[].attributes.body
психологізм і система образів

# data[].attributes.headline
Гордість і упередження аналіз

# data[].attributes.subject
Гордість і упередження аналіз

# data[].attributes.attachment_link.title
✅«Гордість та упередження» - аналіз

# data[].attributes.attachment_link.description
Шедевральний роман Джейн Остен «Гордість і упередження» є однією з перлин світової літератури. «Гордість і упередження» відомо всім тим, хто любить високоякісні романи.

# data[].attributes.headline
Гордість і упередження

# data[].attributes.subject
Гордість і упередження

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Афиша Лондон

# data[].attributes.attachment_link.title
Тест: как хорошо вы знаете роман "Гордость и предубеждение" и его экранизации? | Афиша Лондон

# data[].attributes.attachment_link.description
Пройдите тест Afisha.London и проверьте, как хорошо вы знаете роман "Гордость и предубеждение" и его экранизации. Вас ждёт множество интересных фактов!

# data[].attributes.headline
гордість і упередження

# data[].attributes.subject
гордість і упередження

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Перейдем сразу к делу. В чем смысл жизни?

Удачно выйти замуж и больше ни о чем не думать

Жить так, как тебе того хочется

Быть добрым и открытым человеком, помогать другим

Показывать своим примером, что такое честь и благородство

Опишите свой характер:

Спокойный человек с кротким и чутким характером

Очень любознательный человек, который любит учиться

Крайне общательный человек, люблю всегда находиться в центре событий

Молчаливый и образованный человек, знающий себе цену

Брак - отличное средство от всех проблем. Он необходим, даже если в паре нет любви, ко всему можно привыкнуть. Оцените, насколько вы согласны с этим утверждением:

На какое качество вы в первую очередь обращаете внимание при знакомстве?

На обаяние. Может быть еще деньги. Все остальное приложится

На образованность и живость ума

На то, как человек держит себя, как общается с другими

На дружелюбность и открытость

Вебери свою роль во время дружеской вечеринки:

Я тут босс

Стою в сторонке и наблюдаю. Какие же все глупые

Иногда танцую, иногда изучаю пришедших

Я просто получаю удовольствие

Выбери цвет, который нравится тебе больше всего:

Чему важнее всего научиться. Чем раньше, тем лучше:

Правильно вести себя в обществе

Быть собой

Вести дела и делать бизнес

Терпимости и доброте

Твоя вторая половинка это человек:

Романтичный

Богатый

Умный

Обаятельный

Если в вашем характере есть что-то, что вам мешает, так это:

Гордость

Болтливость

Излишняя доброта

Своенравность

Что способно сделать любовь крепче?

Верность

Флирт и танцы

Доверие

Уважение друг к другу

Мисс Элизабет Беннет

Мисс Элизабет Беннет - молодая и веселая девушка около 22 лет, главная героиня романа. Она является второй дочкой Беннетов и лучшей подругой своей нежной и доброй старшей сестры Джейн. "...В лице её нет ни одной правильной черты... оно кажется необыкновенно одухотворённым благодаря прекрасному выражению тёмных глаз", которое как раз и превлекает мистера Дарси. Лиззи активная, живая и всегда полна энергии. Ее не слишком-то волнует мнение общества, а традиции и условности заставляют скучать. Поделись этим тестом с друзьями, узнаем и их роль!

Мисс Джейн Беннет

Мисс Джейн Беннет - молодая и добрая девушка около 23 лет, старшая и самая красивая дочь Беннетов. Она является лучшей подругой своей веселой и активной сестры Элизабет. Джейн необычайно приветлива со всеми, во всем происходящем видит только хорошее, что позволяет ей стойко переносить трудности судьбы. Ее добросердечность вызывает восхищение и заставляет влюбиться в нее с первого взгляда. Поделись этим тестом с друзьями, узнаем и их роль!

Мистер Дарси - молодой человек 26 лет, друг мистера Бингли. "...Привлёк внимание своей статной фигурой, правильными чертами лица и аристократической внешностью... он владелец имения Пемберли, приносящего 10 тысяч фунтов годового дохода", а значит, завидный жених. "Дарси был по-настоящему умён. В то же время Дарси был горд, замкнут и ему было трудно угодить. Его манеры, хотя и свидетельствовали о хорошем воспитании, не слишком располагали к себе окружающих". Дарси, поначалу обжигающий всех своей дерзостью и высокомерием, оказывается крайне чутким и благородным человеком Поделись этим тестом с друзьями, узнаем и их роль!

Миссис Беннет - супруга мистера Беннета. Мать Джейн, Элизабет, Мэри, Китти и Лидии. "Она была невежественной женщиной с недостаточной сообразительностью и неустойчивым настроением. Когда она бывала чем-нибудь недовольна, то считала, что у нее не в порядке нервы. Целью её жизни было выдать дочерей замуж. Единственными её развлечениями были визиты и новости". Она весьма общительна, если не сказать болтлива, обожает светское общество и сделает все возможное, чтобы получше устроить своих дочерей. Поделись этим тестом с друзьями, узнаем и их роль!

# data[].attributes.attachment_link.title
Тест: Кто вы из персонажей Гордости и Предубеждения?

# data[].attributes.attachment_link.description
Перейдем сразу к делу. В чем смысл жизни? Удачно выйти замуж и больше ни о чем не думать Жить так, как тебе того хочется Быть добрым и открытым человеком, помогать другим Показывать своим примером, что такое честь и благородство Опишите свой характер: Спокойный человек с кротким и чутким характером Очень любознательный человек, который любит учиться Крайне общательный человек, люблю всегда находиться в центре событий Молчаливый и образованный человек, знающий себе цену Брак - отличное средство от всех проблем.

# data[].attributes.headline
Тест "Хлопчик у смугастій піжамі"

# data[].attributes.subject
Тест "Хлопчик у смугастій піжамі"

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
-хлопчик у смугастій піжамі-

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
-хлопчик у смугастій піжамі-

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
зарубіжна література

# data[].attributes.attachment_link.description
Хлопчик у смугастій піжамі- online worksheet for 7. You can do the exercises online or download the worksheet as pdf.

# data[].attributes.headline
2022.11.17 Джон Бойн "Хлопчик у смугастій піжамі"

# data[].attributes.subject
2022.11.17 Джон Бойн "Хлопчик у смугастій піжамі"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Оксана Сизоненко

# data[].attributes.attachment_link.title
Бойн_урок.pdf

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Культуртригер

# data[].attributes.attachment_link.title
НЕ ЗРАДНИК, А РОМАНТИК. Чому Пушкін і Байрон Мазепу ділили?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Романтизм. Генріх Гейне. Збірка "Книга пісень"

1) відеоурок "Історичні, філософські чинники розвитку романтизму. Генріх Гейне" дивитися

2) відеоурок "Генріх Гейне "Не знаю, що стало зі мною"та "Лорелея" дивитися

3) відеопоезія "Чому троянди немов неживі..." дивитися

4) відеопоезія "Вони любили" дивитися

5) відеоурок "Аналіз поезій Генріха Гейне" (коротко) дивитися

6) написати відгук на одну з поезій Генріха Гейне або сторити власний варіант відеопоезії

7) виконати тестові завдання тест

8) вивчити напам'ять вірш "Не знаю,що стало зі мною..."

# data[].attributes.attachment_link.title
Вивчаємо творчість Генріха Гейне

# data[].attributes.attachment_link.description
1) відеоурок "Історичні, філософські чинники розвитку романтизму. Генріх Гейне" дивитися 2) відеоурок "Генріх Гейне "Не знаю, що стало зі мною"та "Лорелея" дивитися 3) відеопоезія "Чому троянди немов неживі..." дивитися 4) відеопоезія "Вони любили" дивитися 5) відеоурок "Аналіз поезій Генріха Гейне" (коротко) дивитися 6) написати відгук на одну з поезій Генріха Гейне або сторити власний варіант відеопоезії 7) виконати тестові завдання тест 8) вивчити напам'ять вірш "Не знаю,що стало зі мною..."

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Гиренко

# data[].attributes.attachment_link.title
Романтизм 9 клас

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Жамба Наталія Петрівна

# data[].attributes.attachment_link.title
Барбара Космовська ”Позолочена рибка” | Тест з зарубіжної літератури – «На Урок»

# data[].attributes.attachment_link.description
Виконайте тест, щоб перевірити знання з зарубіжної літератури (9 клас). У Аліції було прізвисько:

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Клименко Наталія Вікторівна

# data[].attributes.attachment_link.title
М. Енде "Момо" | Тест з літературного читання - "На Урок"

# data[].attributes.attachment_link.description
Виконайте тест, щоб перевірити знання з літературного читання (4 клас). Міхаель Енде - це

# data[].attributes.attachment_link.title
Ода до Радостi - An die Freude, Ode to Joy (Ukrainian Lyrics, Version & English Translation)

# data[].attributes.attachment_link.title
Ода до радості у Харкові

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Штефанюк Юлія 

# data[].attributes.attachment_link.title
Біблія | Тест з зарубіжної літератури - "На Урок"

# data[].attributes.attachment_link.description
Виконайте тест, щоб перевірити знання з зарубіжної літератури (8 клас). Біблія складається з:

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Валентин Кошелевський

# data[].attributes.attachment_link.title
Гете, Йоганн Вольфганг фон

# data[].attributes.headline
тести до"Рукавички"

# data[].attributes.subject
тести до"Рукавички"

# data[].attributes.attachment_link.description
naurok.com.ua needs to review the security of your connection before proceeding.

# data[].attributes.headline
шиллер-просвітник

# data[].attributes.subject
шиллер-просвітник

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Оксана Литвиненко. Аудіокниги. Шкільна програма.

# data[].attributes.attachment_link.title
Зарубіжна література//9 клас//Волощук/ст.35-38//Фрідріх Шиллер.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Нестерук Людмила Михайлівна

# data[].attributes.attachment_link.title
Японська народна казка ”Момотаро, або Хлопчик-Персик” | Тест з зарубіжної літератури – «На Урок»

# data[].attributes.attachment_link.description
Виконайте тест, щоб перевірити знання з зарубіжної літератури (5 клас). До якого різновиду казок належить японська народна казка ”Момотаро, або Хлопчик-Персик”?

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Розумний кОтусь - онлайн школа

# data[].attributes.attachment_link.title
📜 Йоганн Крістоф Фрідріх Шиллер біографія 📜 Світова література (Ніколенко, Конєва, Орлова) 7 клас 📖

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ірина Власенко

# data[].attributes.attachment_link.title
Літературний процес

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Рішельєвський дистанційний

# data[].attributes.attachment_link.title
Зарубіжна література. 9 кл. Урок 1. Історичні умови та провідні ідеї Просвітництва

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
МедіаСтудія Одеської ЗОШ No92

# data[].attributes.attachment_link.title
8 клас. Зарубіжна література. Тема:" Літературний процес.  Основні літературні епохи."

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Быстрее создавайте лучшие уроки

# data[].attributes.attachment_link.title
Яким я буду, якщо читаю

# data[].attributes.attachment_link.description
Групповая сортировка - Перетащите каждый элемент в его правильную группу.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Але найцікавіше творче завдання! Обирайте, яке подобається більше: конкурс відеоблогерів чи літературний фотоквест! Це творчі завдання - виконувати за бажання м! Вірю, що у вас вийдуть цікаві та креативні роботи! Виконати до 25 травня!

Фотовідповіді надіслати учителю на zarlit123@ukr.net або в Інстаграм. Бажаю натхнення!

Для тих, хто не встиг виконати попередні завдання, але має бажання надолужити згаяне, переходьте за покликання, шукайте завдання внизу сторінки Зарубіжна література. 8 клас

# data[].attributes.attachment_link.title
8 клас. Дистанційні завдання

# data[].attributes.attachment_link.description
Але найцікавіше творче завдання! Обирайте, яке подобається більше: конкурс відеоблогерів чи літературний фотоквест! Це творчі завдання - виконувати за бажання м! Вірю, що у вас вийдуть цікаві та креативні роботи! Виконати до 25 травня! Фотовідповіді надіслати учителю на zarlit123@ukr.net або в Інстаграм. Бажаю натхнення!

# data[].attributes.headline
Метод ненасильницької комунікації

# data[].attributes.subject
Метод ненасильницької комунікації

# data[].attributes.body
Спостереження
Почуття
Потреби
Прохання