# data[].attributes.headline
1) Сенс поняття "Розмежування доступу"

# data[].attributes.subject
1) Сенс поняття "Розмежування доступу"

# data[].attributes.body
Правила розмежування доступу (access mediation rules) — частина політики безпеки, що регламентує правила доступу користувачів і процесів до пасивних об'єктів.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
В сучасному приміщенні людина, яка в ньому пересувається, нагадує просунутого користувача комп'ютера, що використовує потрібні ключі. А ключем ми називаємо носій кодованої інформації: механічний код та/або електронний код.
Звідси і весь набір: ключі, брелоки, картки - з цілими комплексами сучасних систем високої безпеки. Користувачам часто потрібно цілий набір пристроїв відкривання, щоб просто пройти по одному будинку!
Давайте розглянемо, які ж існують системи розмежування і контролю доступу.

Перша система - це система розмежування доступу на механічному рівні - система "Майстер-Ключ". Основна її перевага - надійність. Вона не залежить від перепадів енергоживлення і, практично, не залежить від змін кліматичних умов. Система будується на базі механічних замкових циліндрів. Тому може застосовуватися з різними замками: врізними (для дерев'яних, металевих або пластикових дверей, суцільних і вузькопрофільних) та накладними. В систему можуть бути включені замки для обладнання, висячі і електромеханічні замки.
Встановлена в офісі, установі, організації і т.д., майстер-система дозволяє розмежувати доступ співробітників в певні приміщення. Наприклад, начальник відкриває своїм ключем вхідні двері, двері всіх коридорів, свій кабінет. І, якщо буде необхідно, зможе зайти в будь-якій кабінет, в будь-яке приміщення.
Рядовим співробітникам відкритий доступ до вхідних дверей і своїх кабінетів, але відкрити кабінети колег своїм ключем вони не зможуть. Обслуговуючий персонал має "Майстер-Ключ", що відкриває тільки двері і устаткування. Йому дозволено доступ у відповідності зі службовою інструкцією.
Простіше кажучи, співробітники мають свій один-єдиний ключ, але можуть увійти тільки туди, куди їм дозволено мати доступ, а при виникненні надзвичайної ситуації, коли все вирішують хвилини або навіть секунди, вам не потрібно згадувати і шукати де і в кого є ключ від необхідного приміщення.

На картинці нижче показані найбільш типові системи організації системи "Майстер-Ключ".

Треба зазначити, що останнім часом системи "Майстер-Ключ" все частіше замовляють не тільки великі компанії, але і приватні особи для індивідуальних котеджів. І немає нічого дивного, оскільки в сучасному будинку число дверей, що закриваються може обчислюватися десятками, хто захоче тягати в'язанку з такою кількістю ключів?

Ось як, наприклад, може виглядати така система для заміського будинку.
У господаря, зрозуміло, доступ скрізь і всюди. У дружини - практично теж саме, за винятком, наприклад, кабінету. Дітям навряд чи потрібен доступ до замка-блокіратора автомобіля або бойлерної, та й вриватися в спальню до батьків їм теж ні до чого. Для обслуговуючого персоналу потрібен ключ, який відкриє тільки вхідні двері і двері у відповідні приміщення. На ключі можна нанести маркування, щоб їх не переплутати.

Як це працює і технічно виглядає, ви можете переглянути на відео за посиланням нижче:

Продовжуючи тему систем "Майстер-Ключ", ми радимо використовувати для виготовлення систем "Майстер-Ключ" циліндри і ключі від виробників, які мають серйозну репутацію на світовому ринку, а також використовувати запатентовані ключові платформи. Так, в мережі магазинів "ЛоксМайстер" ми використовуємо патентовані циліндри і ключові платформи від таких відомих світових виробників, як Mul-T-Lock (Ізраїль) та ABLOY (Фінляндія) з такими ключовими платформами, як: Integrator®, ClassicPRO®, Interactive+®, а також на платформах MT5+® (від Mul-T-Lock), на платформах Novel®, PROTEC2® (від ABLOY). Також існує можливість виготовлення невеликих систем "Майстер-Ключ" на базі замкових циліндрів TESA® (Іспанія), що входить до складу концерну ASSA ABLOY GROUP.

Переваги використання запатентованих профільних циліндрів і замкових систем "Майстер Ключ":

>> користувачі можуть використовувати універсальний ключ для доступу до об'єкта, не боячись, що ключ буде скопійований у разі випадкового потрапляння до чужих рук.

>> у короткі терміни можна здійснити відкривання будь-яких дверей, точок проходу, обладнання чи механізмів.

>> чіткий розподіл ключів за кожним конкретним співробітником, що збільшує його відповідальність за надане право доступу.

>> можливість оперативно змінювати довжину (симетрію) циліндрів у випадках, коли на стадії проектування чи оснащення об'єктів наперед невідомі точна товщина і тип дверей та замкової фурнітури. Або, якщо під час проектування виникне необхідність, здійснити заміну дверей чи фурнітури.

>> уже встановлені замкові системи можна адаптувати до зміненої нової концепції безпеки одного чи декількох об'єктів та плану доступу.

>> можливість змінювати на об'єкті права доступу користувачам у всій існуючій системі "Майстер-Ключ".

>> Можливість додавати в існуючу механічну систему ""Майстер-Ключ"" додаткові електромеханічні циліндри і ключі типу CLIQ® на базі високобезпечних патентованих механічних платформ, таких як: Mul-T-Lock MT5®, Mul-T-Lock Interactive+® та ABLOY Protec2. З системою CLIQ® Ви отримуєте гнучкість та нові функціональні можливості, які додаються до вашої наявної системи замикання.
Детальніше про функції системи CLIQ® можна додатково почитати на нашому ресурсі, натиснувши на слово " CLIQ ".

>> втрачені ключі легко відновити, а викрадені ключі - видалити із системи "Майстер-Ключ".

Проте система "Майстер-Ключ", попри всі свої принади і зручність в користуванні, не дозволяє здійснювати гнучке, оперативне управління доступом в часі - для цього необхідні зміна плану доступу і перекодування циліндрів. Крім того, відсутня можливість отримання даних аудиту подій в системі.
Такі можливості надають системи електронного контролю доступу, що працюють, як правило, зі зчитувачами карток (тут ключ - пластикова картка, або брелок з записаним електронним кодом). Системи управляються спеціальними контролерами, які надають можливості отримання журналу аудиту подій, простими словами - показують хто, коли і скільки разів відкривав дані двері. А, за наявності додаткового програмного забезпечення, дозволяють оперативно, в найкоротші проміжки часу, керувати планом доступу, тобто оперативно давати, або навпаки забороняти доступ в ті, чи інші приміщення.

Скажемо прямо, на практиці часто застосовуються обидва види управління доступом. Механічний і електронний. Як же об'єднати ці дві, здавалося б, різні речі?
Перехід між двома рівнями безпеки забезпечує продукт - SynerKey від Mul-T-Lock, пропонує Вам зручність "Все-в-одному ключі" для відкривання як механічних замків, так і дверей оснащених системами контролю доступу RFID.

SynerKey - це механічний ключ, в головку якого вставлений транспондер системи управління контролю доступу.

Треба також зазначити, що місця для розміщення програмуємих транспондерів існують також в механічних ключах від ABLOY та в ключах систем CLIQ® від Mul-T-Lock та ABLOY.

На останок хочеться зазначити, що кожна замкова система ""Майстер-Ключ"" індивідуально розробляється для кожного об'єкта, за допомогою спеціальної комп'ютерної програми від компанії-виробника. Готова система "Майстер-Ключ" реєструється, збирається в суворо обумовлені терміни і встановлюється на об'єкт. А додаткові ключі виготовляються за наявності відповідних повноважень. За необхідності, систему можна перекодувати - змінити секретну комбінацію, не замінюючи при цьому механічний замок.
В разі, якщо є необхідність отримання сигналу про факт відмикання замка в дверях (в разі віддаленого об'єкту), можливе встановлення та включення в систему "Майстре-Ключ" двох замків на вхідних дверях: одного основного, який запобігатиме несанкціонованому втручанню та забезпечить надійне замикання та додаткового замка з системою мікроперемикачів для отримання сигналу про несанкціонований доступ. В цьому випадку додатковий замок повинен бути підключеним до внутрішньої системи моніторингу даного об'єкта через систему GPRS або GSM.

Саме ж використання замкових систем "Майстер-Ключ", згодом виявиться досить простими й зрозумілими, ефективним та зручним впродовж усього часу їх тривалої експлуатації, адже наші фахівці і майстри мережі магазинів з монтажем "ЛоксМайстер" не тільки проектують, збирають і встановлюють дані системи на об'єктах корпоративної і приватної власності, а й надають гарантійне та післягарантійне обслуговування. Адже в кожному нашому з магазинів, розташований повноцінний сервісний локсмайстер-центр, обладнаний сучасним обладнанням, з використанням оригінальних частин для збирання/перекодування систем "Майстер-Ключ" від заводів-виробників.

Якщо вас зацікавила дана інформація і ви бажаєте отримати первинну консультацію щодо системи "Майстер-Ключ", звертайтесь до найближчого до вас магазину мережі "ЛоксМайстер". Адреси магазинів можна знайти на нашому сайті: https://locksmaster.ua/

# data[].attributes.attachment_link.title
Системи розмежування доступу на базі механічних циліндрів (система ""Майстер-Ключ"" і "Один Ключ") та побудова систем контролю доступу (СКД) по ключу.

# data[].attributes.attachment_link.description
В сучасному приміщенні людина, яка в ньому пересувається, нагадує просунутого користувача комп'ютера, що використовує потрібні ключі. А ключем ми називаємо носій кодованої інформації: механічний код та/або електронний код. Звідси і весь набір: ключі, брелоки, картки - з цілими комплексами сучасних систем високої безпеки. Користувачам часто потрібно цілий набір пристроїв відкривання, щоб просто пройти по одному будинку!

# data[].attributes.headline
2)Особливості реалізації системи.

# data[].attributes.subject
2)Особливості реалізації системи.

# data[].attributes.body
Особливості реалізації системи. В системі розмежування доступу повинен бути використаний диспетчер, який здійснює розмежування доступу відповідно до заданого принципом розмежування. Розмежування доступу до інформаційних об'єктів здійснюється відповідно до повноважень суб'єктів. Основою такого розмежування є обрана модель управління доступом, що реалізується диспетчером доступу (рис. 12.8). Диспетчер забезпечує виконання правил розмежування доступу суб'єктів до об'єктів доступу, які зберігаються в базі повноважень і характеристик доступу.

# data[].attributes.headline
3)Матрична модель доступу

# data[].attributes.subject
3)Матрична модель доступу

# data[].attributes.body
Найбільш ефективним засобом розподілу повноважень суб'єктів по відношенню до об'єктів є матриця доступу, в якій: рядки відповідають безлічі суб'єктів, які здійснюють доступ до інформації, а стовпці відповідають безлічі об'єктів, що містять захищається інформацію.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Матрична модель

Найбільш ефективним засобом розподілу повноважень суб'єктів по відношенню до об'єктів є матриця доступу (рис. 12.1), в якій: рядки відповідають безлічі суб'єктів, які здійснюють доступ до інформації, а стовпці відповідають безлічі об'єктів, що містять захищається інформацію.

У матричної моделі, або моделі Харрісона - Руззо - Ульмана [24], реалізуються діскреціонное управління доступом (Discretionary Access Control - DAC) суб'єктів до об'єктів і контроль над поширенням прав доступу. Повноваження на виконання відповідних дій визначаються безліччю прав доступу (володіти інформацією, читати, писати, виконувати програму, додавати інформацію, змінювати інформацію і т.д.). Елемент матриці містить список видів доступу суб'єкта до об'єкта , причому зазначені види доступу належать безлічі прав доступу R. У процесі роботи інформаційної системи доступ до об'єктів контролюється спеціальним монітором, який перехоплює, перевіряє і присікає всі недозволені спроби доступу до об'єктів. Тому суб'єкт отримує ініційований ним доступ до об'єкта тільки в разі, якщо елемент матриці містить повноваження на виконання відповідних дій. Якщо суб'єкт володіє об'єктом, він має можливість змінювати права доступу інших суб'єктів до цього об'єкта. Якщо деякий суб'єкт управляє іншим суб'єктом, він може позбавити права доступу цього суб'єкта або передати свої права доступу цьому суб'єкту.

Матриці доступу реалізуються зазвичай у вигляді:

* списків доступу для кожного об'єкта (він ідентичний колонки матриці доступу, відповідної цьому об'єкту). На практиці списки доступу застосовуються при створенні нових об'єктів і визначенні порядку їх використання або зміну прав доступу до об'єктів;

* мандатних списків, який приписується кожному суб'єкту (він рівносильний рядках матриць доступу, відповідної цьому суб'єкту). Мандатні списки об'єднують всі права доступу суб'єкта.

Коли суб'єкт має права доступу по відношенню до об'єкта, то пара (об'єкт - права доступу) називається мандатом об'єкта. Деякі операційні системи підтримують обидва види списків. На початку роботи, коли користувач

Мал. 12.1. матриця доступу

входить в систему або починає виконання програми, використовуються тільки списки доступу. При першій спробі отримання доступу до списку доступу аналізуються і перевіряються права суб'єкта на доступ до об'єкта. При наявності прав вони приписуються в мандатний список суб'єкта, і права доступу в подальшому перевіряються з цього списку. При використанні обох видів списків список доступу часто розміщується в словнику файлів, а мандатний список - в оперативній пам'яті, коли суб'єкт активний.

Матриця доступу може бути реалізована і за допомогою так званого механізму замків і ключів , суть якого полягає в наступному. Кожен суб'єкт наділений певним типом (А) і має замок (3) і ключ (К) у вигляді послідовності символів. Кожному суб'єкту також пропонується послідовність символів, звана ключем. Якщо суб'єкт хоче отримати доступ типу А до об'єкта (іншому суб'єкту), то спочатку виявляється, чи володіє він ключем до пари (А, 3) цього об'єкта.

До недоліків застосування матриць доступу з усіма суб'єктами і об'єктами можна віднести обмеження на розмірність матриць. Для її зменшення застосовують методи стиснення, засновані на об'єднанні в групи користувачів (наприклад з однаковими повноваженнями), термінів, що захищаються даних.

# data[].attributes.attachment_link.title
МОДЕЛІ І ТЕХНОЛОГІЇ БЕЗПЕКИ

# data[].attributes.attachment_link.description
Найбільш ефективним засобом розподілу повноважень суб'єктів по відношенню до об'єктів є матриця доступу (рис. 12.1), в якій: рядки відповідають безлічі суб'єктів, які здійснюють доступ до інформації, а стовпці відповідають безлічі об'єктів, що містять захищається інформацію. У матричної моделі, або моделі Харрісона - Руззо - Ульмана [24], реалізуються діскреціонное управління доступом (Discretionary Access Control - DAC) суб'єктів до об'єктів і контроль над поширенням прав доступу.

# data[].attributes.headline
4) Системи розмежування за управлінням доступу

# data[].attributes.subject
4) Системи розмежування за управлінням доступу

# data[].attributes.body
Розмежування доступу полягає в тому, щоб кожному зареєстрованому користувачу надати можливості безперешкодного доступу до інформації в межах його повноважень і виключити можливості перевищення цих повноважень. Для кожного користувача встановлюються його повноваження щодо файлів, каталогів, логічних дисків та інших системних ресурсів.

# data[].attributes.headline
5) Ідентифікація та аутентифікація суб'єктів

# data[].attributes.subject
5) Ідентифікація та аутентифікація суб'єктів

# data[].attributes.headline
6) Захист інформації від витоку технічними каналами

# data[].attributes.subject
6) Захист інформації від витоку технічними каналами

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Усі заходи захисту інформації від витоку акустичним, віброакустичним та оптоелектронним каналами зводяться до зниження рівня акустичних/віброакустичних сигналів (озвучення інформації) до певного співвідношення сигнал/завада. Ступень захисту інформації визначається відповідними нормами.

Необхідного співвідношення сигнал/завада можна досягнути пасивними або активними заходами.

Пасивні заходи захисту інформації спрямовані на підвищення звукоізоляції огороджувальних конструкції (далі - ОК) ОІД (встановлення металопластикових вікон, ущільнювачів дверей, створення "плаваючої підлоги", встановлення акустичних фільтрів у повітроводи тощо).

Активні заходи захисту інформації спрямовані зниження співвідношення сигнал/завада до норми шляхом створення акустичної\віброакустичної завади на межі огороджувальних конструкцій ОІД.

Для орієнтовної оцінки вартості обладнання для захисту мовної інформації від витоку акустичним, віброакустичним та оптоелектронним каналами доцільно скористатися відповідним т иповим набором засобів захисту від витоку акустичним, віброакустичним та оптоелектронним каналами.

Таблиця 1

Типовий набір засобів захисту на основі генератору шуму „МАРС ТЗО 4-2"

Типовий набір засобів захисту на основі генератору шуму „Базальт-4ГА"

Захист інформації від витоку акустоелектричним та параметричним каналами Типовий набір засобів захисту від витоку акустоелектричним та параметричним каналами.
Таблиця 2

Фільтр протизавадний ФЗП-103-2 з РКП (ЕМСБІ)

Номінальна робоча напруга - 220 В (50 Гц), номінальний струм споживання - 3 А,

струм витоку не більше 3,5 мА,

діапазон частот - 10 кГц ... 1000 МГ

Фільтр протизавадний ФЗП-110-2

Номінальна робоча напруга - 220 В (50 Гц), номінальний струм споживання - 10 А,

струм витоку не більше 15 мА,

діапазон частот - 10 кГц ... 18000 МГ

Фільтр ФЗП-125-1

Номінальна робоча напруга - 220 В (50 Гц), номінальний струм споживання - 25 А,

струм витоку не більше 15 мА,

діапазон частот - 10 кГц ... 18000 МГ

Генератор шуму „Базальт-2ГС"

Робоча напруга - 198 -240 В (50 Гц),

діапазон частот завади - 0,15-150 кГц

Захист інформації від витоку через закладні пристрої
Автономні пристрої, які конструктивно об'єднують мікрофони і передавачі, називають закладними пристроями (ЗП) перехоплення мовної інформації.

Перехоплена ЗП мовна інформація може передаватися по радіоканалу, мережі електроживлення, оптичному каналу, з'єднувальним лініям ДТЗС, стороннім провідникам, інженерним комунікаціям в ультразвуковом діапазоні частот, телефонної лінії з викликом від зовнішнього телефонного абонента.

Прийом інформації, що передається ЗП, здійснюється, як правило, на спеціальні приймальні пристрої, які працюють у відповідному діапазоні довжин хвиль. Однак існують винятки з цього правила. Так, у випадку передачі інформації по телефонній лінії з викликом від зовнішнього абонента прийом можна здійснювати зі звичайного телефонного апарату.

Використання портативних диктофонів і ЗП, як правило, вимагає проникнення в контрольоване приміщення. Але, у деяких випадках проникати до приміщення не обов'язково, наприклад при застосування стетоскопів.

Використання ЗП вимагає проникнення до контрольованого приміщення (контрольовану зону). Коли це не вдається, для перехоплення мовної інформації використовуються спрямовані мікрофони.

Виявлення ЗП являє собою специфічний вид робіт тому він виділяється в окрему категорію робіт з технічного захисту інформації.

І.Насамперед, необхідно вжити заходів для підвищення звукоізоляції приміщення ОІД. До них можна віднести таки вимоги:

1. Приміщення, де планується створення ОІД (далі - об'єкту), повинне мати подвійні вхідні двері, що мають щільну підгонку до дверної коробки, між якими утворюється тамбур, якій має по периметру дверей ущільнюватися гумовими прокладками.

Поверхні тамбура облаштовуються звукопоглинаючими матеріалами, на підлозі встановлюються пороги. Чим більше глибина тамбура, тим вище звукоізоляція. При наявності додаткового (запасного) виходу з об'єкта, якщо він не проходить через повністю контрольовані приміщення, куди не можуть потрапити сторонні особи (наприклад, вихід здійснюється через кімнату відпочинку, підсобні приміщення тобто "зону неможливого прослуховування"), конструкція дверей повинна бути такою самою як і основних дверей.

2. Стіни та перегородки об'єкту повинні бути бетонними (залізобетонними) завтовшки не менше ніж 80 мм або цегляними завтовшки не менше ніж 120 мм, оздоблені звукопоглинаючими декоративними матеріалами.

Високу звукоізоляцію дають стіни, які мають багатошарову конструкцію з використанням звукопоглинаючих матеріалів (наприклад, гіпсокартон -мінеральна вата - цегла). При цьому, така конструкція не повинна містити металевих елементів (профілів для кріплення гіпсокартону, сітки-рабиці тощо).

Стіни повинні надійно з'єднуватися з верхнім та нижнім міжповерховим перекриттям. Об'єкт не може мати спільній простір під підвісною стелею або підлогою з іншими приміщеннями.

3. Міжповерхові перекриття не повинні містити будь-яких отворів (штучних або природних) з боку об'єкта. Якщо вони вже є, їх слід заповнити на всю глибину будівельною сумішшю (наприклад, цементно-піщаною).

4. Стеля крім декоративної функції повинна підвищувати звукоізоляцію об'єкта. Як варіант - підвісна, на еластичних підвісах, яка складається з окремих звукопоглинаючих плит. При цьому, вона не повинна мати закритих порожнин, доступ до яких ускладнений. Увесь простір під і над підвісною стелею повинен легко оглядатися.

5. Підлогу бажано зробити багатошарову (наприклад, на основі паркету, паркетної дошки, ламінованого покриття тощо) із звукопоглинаючим матеріалом усередині, яка побудована за принципом „плаваючої підлоги".

Плінтус по периметру приміщення бажано застосовувати з еластичними краями та спеціальними каналами для кабельних комунікацій.

6. Вікна у приміщенні об'єкта бажано використовувати з підвищеною звукоізоляцією. Наприклад, металопластикові або дерев'яні з склопакетами, які мають не менше ніж дві камери (три скла).

Фурнітура повинна забезпечувати щільне прилягання до рами рухомих елементів вікна на протязі не менше двох років.

Після завершення будівництва (реконструкції, ремонту) на вікнах об'єкту необхідно встановити пристрої, які не дозволяють оглядати приміщення ззовні (штори, жалюзі тощо) незалежно від поверху і наявності будівель, розташованих навпроти.

ІІ. Вимоги, спрямовані запобіганню несанкціонованого доступу до об'єкту або до окремих його елементів:

1. Вхідні двері зали для проведення секретних нарад з коридору обладнуються надійним замком, а також пристроєм, що сигналізує про доступ до об'єкту (чашка для опечатування, лічильник відкривання дверей, петлі для опломбування або використання плашок для опечатування тощо).

2. Кришки оглядових люків, інші елементи доступу до ніш, шахт тощо, в яких прокладені комунікації, обладнуються засобами замикання та пристроями для опломбовування.

3. Об'єкт оснащується охоронною сигналізацією, яка повинна бути виведена на пульт централізованого спостереження підрозділу охорони. Для живлення охоронної сигналізації в аварійних випадках має передбачатися автономне джерело живлення. Переключення на автономне джерело живлення має бути автоматичним.

Типи та види охоронної сигналізації повинні відповідати встановленим вимогам і мати відповідний сертифікат.

ІІІ. Вимоги, спрямовані запобіганню витоку ІзОД каналом паразитних електромагнітних випромінювань і наведень:

1. Телекомунікаційні мережі та мережі електроживлення прокладати в металевих рукавах з обов'язковим заземленням.

2. Транзитні трубопроводи, повітроводи та інші металеві елементи інженерних комунікацій не повинні проходити через ОІД, але якщо цього не уникнути, то вони обладнуються вставками з ізоляційного матеріалу.

3. Виключити транзитне проходження будь-яких кабелів (комп'ютерної мережі, сигналізації, голосового оповіщення, силових мереж тощо) через ОІД, а також спільний пробіг в одному каналі кабельних ліній різного призначення (силові та сигнальні). Відстань між ними повинна складати не менше 0,8 м.

ІV. Вимоги, спрямовані на забезпечення протипожежної безпеки на ОІД:

1. Опорядження стін, матеріали підвісних стель, розсіювачі світильників повинні бути із негорючих матеріалів.

2. Як засоби шумопоглинання повинні застосовуватися негорючі (НГ) або низької горючості (Г1) спеціальні перфоровані плити, панелі, мінеральна вата з максимальним коефіцієнтом звукопоглинання у межах частот 31,5 - 8000 Гц або інші матеріали аналогічного призначення, дозволені для оздоблення приміщень органами державного санітарно-епідеміологічного нагляду.

3. Об'єкт оснащується автоматичною пожежною сигналізацією. Тип та вид пожежної сигналізації має відповідати встановленим вимогам і мати відповідний сертифікат.

V. Підготовчі роботи для обладнання ОІД технічними системами захисту інформації для подальшого створення комплексів ТЗІ (такі роботи виконуються ліцензіатами у галузі технічного захисту інформації, які у подальшому зможуть обладнати об'єкт засобами захисту та атестувати його), а саме:

1. Монтаж системи (окремих складових системи) активного захисту мовної інформації від витоку акустичним та віброакустичним каналами.

1.1 На етапі встановлення вікон, дверей, повітроводів, підвісних стель тощо прокладається акустичний кабель від місць майбутньої установки генераторів шуму до акустичних і віброакустичних випромінювачів або прокладаються для цього приховані канали.

1.2 Здійснюється установка випромінювачів на елементи будівельних конструкцій та інженерних комунікацій, доступ до яких у подальшому буде ускладнений.

1.3 Прокладається кабель електроживлення до місць майбутньої установки генераторів акустичного шуму.

2. Монтаж системи (окремих складових системи) захисту мовної інформації від витоку каналами акустоелектричних перетворень.

2.1 У місцях вводу в приміщення кабельних комунікацій встановлюються відповідні фільтри.

2.2 У межах об'єкта або у місцях, що знаходяться під постійним контролем, на кабельні комунікації встановлюються засоби активного приховування інформації (генератори шуму).

3. Монтаж системи (окремих складових системи) моніторингу радіодіапазону для виявлення каналів витоку інформації через закладні пристрої (антижучки).

У будівельні конструкції ОІД впроваджуються виносні антени, комутатори (перемикачі), блоки живлення, попередні підсилювачі, виносні приймачі і конвертори комплексів радіомоніторингу радіоефіру і прокладаються кабелі електроживлення, управління, сигнальні, відбору сигналів тощо.

4. Монтаж системи (окремих складових системи) блокування каналів витоку мовної інформації через пристрої бездротового зв'язку та передачі даних, радіозакладних пристроїв (рекомендується).

У будівельні конструкції ОІД впроваджуються засоби активного приховування інформації (генератори прицільних завад, виносні антени генераторів) та засоби їх керуванням для бездротових мереж (GSM, CDMA, WiFi, Bluetooth тощо) та сигналів закладних пристроїв, які передають інформацію в радіочастотному діапазоні.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
. захист інформації від витоку технічними каналами

# data[].attributes.attachment_link.title
Захист інформації від витоку технічними каналами

# data[].attributes.attachment_link.description
Усі заходи захисту інформації від витоку акустичним, віброакустичним та оптоелектронним каналами зводяться до зниження рівня акустичних/віброакустичних сигналів (озвучення інформації) до певного співвідношення сигнал/завада. Ступень захисту інформації визначається відповідними нормами. Необхідного співвідношення сигнал/завада можна досягнути пасивними або активними заходами.

# data[].attributes.headline
7) Засоби охорони об'єкта

# data[].attributes.subject
7) Засоби охорони об'єкта

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ця стаття Можливо, її необхідно доповнити, переписати або вікіфікувати. потребує істотної переробки.
Пояснення причин та обговорення - на сторінці Вікіпедія: Статті, що необхідно поліпшити.
Тому, хто додав шаблон: зважте на те, щоб повідомити основних авторів статті про необхідність поліпшення, додавши до їхньої сторінки обговорення такий текст:
{{subst:поліпшити автору|Технічні засоби охорони|11 січня 2019}} ~~~~,
а також не забудьте описати причину номінації на підсторінці Вікіпедія:Статті, що необхідно поліпшити за відповідний день

Технічні засоби охорони (ТЗО) - технічні засоби, що використовуються під час провадження охоронної діяльності: системи, прилади та обладнання для виявлення, оповіщення й попередження про наявність небезпеки для життя людей та/або майна.

Практика охоронної діяльності доводить необхідність наукового підходу до вирішення проблем і задач охорони об'єктів, перш за все, якщо це особливо важливі, особливо небезпечні об'єкти, об'єкти підвищеного ризику або об'єкти, де зберігаються матеріальні цінності (банки, сховища дорогоцінного каміння і металів, тощо).

Головне завдання, яке повинні вирішувати технічні засоби охорони - сприяти підвищенню надійності охорони об'єктів при максимальній надійності та ефективності роботи технічних засобів.

У процесі зберігання і обробки інформація може піддаватися впливу як випадкових, так і навмисних факторів. Усі потенційні загрози за природою їх виникнення поділяються на два класи: природні (об'єктивні) і штучні (суб'єктивні).

Природні загрози - це загрози, які викликані впливами об'єктивних фізичних процесів або стихійних природних явищ та не залежать від людини.

Штучні загрози - це загрози, які викликані діяльністю людини.

Серед них можна виділити:

ненавмисні загрози(випадкові), викликані помилками в проектуванні інформаційних систем та їх елементів, помилками програмного забезпечення, помилками в діях обслуговуючого персоналу, тощо;

навмисні загрози, пов'язані з корисливими намірами людей (зловмисників).

До випадкових загроз відносяться:

вплив сильних магнітних полів на магнітні носії інформації або дефекти обладнання, що призводять до пошкодження або знищення інформації, яка зберігається;

недбале зберігання та облік носіїв, а також їх нечітка ідентифікація;

помилки в програмах обробки інформації;

помилки в роботі апаратури, що викликані перепадами напруги в мережі живлення, несправностями енергопостачання, тимчасовими або постійними помилками в її схемах;

ненавмисні дії, що призводять до часткової або повної відмови системи або руйнування її апаратних, програмних, інформаційних ресурсів (ненавмисне псування устаткування, видалення, спотворення файлів з важливою інформацією або програм, в тому числі системних, тощо);

неправомірне вимкнення обладнання або зміна режимів роботи пристроїв і програм;

ненавмисне псування носіїв інформації;

запуск програм, що можуть призвести до втрати працездатності системи (зациклення) або здійснюють незворотні зміни в системі (форматування або реструктуризацію носіїв інформації, видалення даних, тощо);

нелегальне впровадження та використання програм, які не є необхідними для виконання службових обов'язків;* нелегальне впровадження та використання неврахованих програм, які не є необхідними для виконання службових обов'язків;

необережні дії, що призводять до розголошення конфіденційної інформації;

розголошення, передача або втрата атрибутів розмежування доступу (паролів, ключів шифрування, ідентифікаційних карток, перепусток, тощо);

вхід в систему з ігноруванням засобів захисту (завантаження сторонньої операційної системи зі змінних магнітних носіїв, тощо);

некомпетентне використання, налаштування або неправомірне відключення засобів захисту персоналом служби безпеки;

пересилання даних за помилковою адресою абонента (пристрою);

ненавмисне пошкодження каналів зв'язку.

маскування під істинного користувача;

використання службового становища, тобто незапланований перегляд (ревізія) інформації співробітниками об'єкту, що охороняється;

фізичне руйнування системи або виведення з ладу її найбільш важливих компонентів;

відключення або виведення з ладу підсистем забезпечення безпеки інформаційної системи;

зміна режимів роботи пристроїв або програм;

підкуп або шантаж персоналу або окремих користувачів, що мають визначені повноваження;

викрадення або несанкціоноване копіювання носіїв інформації;

вилучення залишкової інформації з оперативної пам'яті та зі зовнішніх запам'ятовуючих пристроїв;

незаконне отримання паролів та інших реквізитів розмежування доступу з подальшим маскуванням під законного користувача;

розкриття шифрів криптозахисту інформації;

впровадження апаратних і програмних закладок і вірусів, що дозволяють "обійти" систему захисту, таємно і незаконно здійснювати доступ до системних ресурсів;

незаконне підключення до ліній зв'язку з метою введення помилкових повідомлень або модифікації переданих повідомлень;

незаконне підключення до ліній зв'язку з метою прямої підміни законного користувача шляхом його фізичного відключення після входу в систему і успішної аутентифікації з подальшим введенням дезінформації;

перехоплення даних, переданих по каналах зв'язку, і їх аналіз з метою з'ясування протоколів обміну, правил входження у зв'язок і авторизації користувача для подальших спроб їх імітації для проникнення в систему.

Основні ненавмисні штучні загрози (дії, що здійснюються випадково, через незнання, неуважність або недбалість, з цікавості, але без злого умислу) це:

ненавмисні дії, що призводять до часткової або повної відмови системи або руйнування апаратних, програмних, інформаційних ресурсів системи (ненавмисне псування устаткування, видалення або спотворення файлів з важливою інформацією або програм, в тому числі системних, тощо);

ненавмисне псування носіїв інформації;

нелегальне впровадження та використання неврахованих програм (ігрових, навчальних, технічних та інших, які не є необхідними для виконання порушником своїх службових обов'язків) з необґрунтованою витратою ресурсів (завантаження процесора, оперативної пам'яті і пам'яті на зовнішніх носіях);

зараження комп'ютера вірусами;

необережні дії, що призводять до розголошення конфіденційної інформації, або роблять її загальнодоступною;

розголошення, передача або втрата атрибутів розмежування доступу (паролів, ключів шифрування, ідентифікаційних карток, перепусток тощо);

ігнорування організаційних обмежень (установлених правил) доступу до системи;

некомпетентне використання, налаштування або неправомірне відключення засобів захисту персоналом служби безпеки;

пересилання даних за помилковою адресою абонента (пристрою);

введення помилкових даних;

ненавмисне пошкодження каналів зв'язку.

Як правило, це прямий фізичний вплив на або об'єкт, що охороняється, а саме:

фізичне руйнування системи (вибух, підпал, тощо) або виведення з ладу найбільш важливих компонентів системи (пристроїв, носіїв важливої інформації, осіб з числа персоналу, тощо);

відключення або виведення з ладу важливих підсистем (електроживлення, охолодження та вентиляції, ліній зв'язку, тощо);

дії по дезорганізації функціонування системи (зміна режимів роботи пристроїв або програм, страйк, саботаж персоналу, використання потужних радіоперешкод на частотах пристроїв системи, тощо);

впровадження агентів у число персоналу системи (в тому числі, в адміністративну групу, відповідальну за безпеку);

вербування (підкуп, шантаж, тощо) персоналу або окремих користувачів, які мають певні повноваження;

застосування підслуховуючих пристроїв, дистанційної фото- і відеозйомки з метою викрадення важливої інформації;

перехоплення електромагнітних, акустичних та інших випромінювань пристроїв і ліній зв'язку, а також наведення потужних випромінювань на допоміжні технічні засоби, які не беруть безпосередньої участі в обробці інформації (телефонні лінії, мережі живлення, опалення, тощо);

викрадення носіїв інформації (магнітних дисків, стрічок, мікросхем пам'яті, запам'ятовуючих пристроїв і ПК);

несанкціоноване копіювання носіїв інформації;

викрадення виробничих відходів (роздруківок, записів, списаних носіїв інформації, тощо);

зчитування залишкової інформації з оперативної пам'яті і з зовнішніх запам'ятовуючих пристроїв;

незаконне отримання паролів та інших реквізитів розмежування доступу (агентурним шляхом, використовуючи недбалість користувачів, шляхом підбору, імітації інтерфейсу системи, тощо) з подальшим маскуванням під зареєстрованого користувача ("маскарад");

несанкціоноване використання терміналів користувачів, що мають такі унікальні фізичні характеристики, як номер робочої станції в мережі, адресу в системі зв'язку, апаратний блок кодування, тощо;

розкриття шифрів криптозахисту інформації;

застосування спеціальних апаратних засобів, програмних закладок і вірусів (типу "троянський кінь" і "жучки"), тобто програм, які дозволяють подолати систему захисту, таємно і незаконно здійснювати доступ до системних ресурсів з метою реєстрації та передачі дезінформації або дезорганізації функціонування системи.

Для досягнення мети зловмисники найчастіше використовують сукупність вищеперерахованих способів.

Елементами технічного захисту об'єктів є:

засоби виявлення;

засоби управління доступом до об'єкту;

засоби збору, обробки і відображення інформації від систем виявлення;

засоби постового телефонного (радіо) зв'язку і тривожно-викличної сигналізації;

технічні засоби спостереження;

засоби розвідки;

допоміжні засоби (система електроживлення технічних засобів охорони, кабельні мережі і комунікації, тощо);

електризовані загородження.

На базі вищезазначених елементів будується наступні системи технічних засобів охорони:

Центральний пульт управління, що включає в себе:

автоматизовані робочі місця операторів, адміністраторів систем (комплексу), постів охорони та служби безпеки;

засоби збору, обробки та відображення інформації - комп'ютери, керуючі панелі, сервери, пульти, консолі управління та інша апаратура.

Система охоронної і тривожної сигналізації, що включає в себе:

засоби виявлення - сповіщувачі, датчики (сенсори);

засоби тривожної сигналізації - кнопки, педалі, сповіщувачі;

засоби збору, обробки та відображення інформації - контрольні панелі, концентратори, комп'ютери, розширювачі, світлові та звукові сповіщувачі, тощо.

Система пожежної сигналізації, що включає в себе:

засоби виявлення - пожежні сповіщувачі (теплові, димові, світлові, газові, температурні, тощо;

засоби збору, обробки та відображення інформації - контрольні панелі, концентратори, комп'ютери, розширювачі, світлові та звукові сповіщувачі, тощо.

Система охоронного телебачення, що включає в себе:

камери відеоспостереження;

пульти управління;

пристрої обробки і збереження відеоінформації;

Система контролю і управління доступом, що включає в себе:

приймальні пристрої доступу - ідентифікатори особистості, зчитувачі, кодонаборні пристрої, пульти, панелі і консолі управління, тощо;

виконавчі пристрої доступу - електромеханічні, електромагнітні і механічні кодові замки, автоматичні турнікети та шлагбауми, тощо;

засоби виявлення різного типу- металодетектори, виявителі вибухових речовин і радіаційних матеріалів, тощо;

засоби збору, обробки та відображення інформації - контрольні панелі, концентратори, комп'ютери, розширювачі, світлові та звукові сповіщувачі, тощо.

Система безперебійного і резервного електроживлення, що включає в себе:

джерела безперебійного електроживлення;

генератори бензинові, дизельні;

випрямлячі і блоки живлення;

акумулятори.

Система оперативного і постового зв'язку, що включає в себе:

засоби проводового службового зв'язку;

засоби гучномовного службового зв'язку;

засоби реєстрації службових переговорів;

засоби радіозв'язку охорони.

Система оповіщення та управління евакуацією, що включає в себе:

засоби оповіщення - сирени, гучномовці, світлові табло і покажчики, тощо;

засоби контролю і управління зонами оповіщення та аварійної автоматикою - підсилювачі, комутатори, магнітофони, мікрофони, тощо.

Технічні засоби охорони повинні надійно спрацьовувати при будь-яких обставинах, що можуть виникнути на об'єкті. Погодні умови, температура повітря, рельєф місцевості, перепади напруг - це параметри, які можуть впливати на надійність роботи технічних засобів охорони.

Тобто надійність роботи технічних засобів охорони визначається:

високою стійкістю технічних засобів охорони до перешкод;

забезпеченням виявлення зловмисника в умовах, які оговорюються в технічній документації.

Технічні засоби охорони повинні забезпечувати:

своєчасну сигналізацію про спробу проникнення на об'єкт, що охороняється, а також сигналізацію про несанкціонований доступ до елементів технічних засобів охорони;

автоматизований збір, обробку, відображення, документування інформації, контроль та діагностику елементів системи охорони;

автоматичне управління комплексами технічних засобів охорони і їх функціональними елементами, передачу сигналів стану і контролю технічних засобів;

санкціонований доступ на об'єкти, що охороняються, з документуванням і накопичуванням даних про доступ на об'єкти;

стійке функціонування даних про доступ на об'єкти;

можливість програмування режимів і алгоритмів роботи;

стійкість системи до кліматичних та погодних умов;

побудова за блочно-модульним принципом із можливістю утворення базового комплексу і гнучких архітектур, що забезпечують можливість проведення їх поетапної модернізації і нарощування системи охорони;

безпеку експлуатації та електромагнітну сумісність з іншими системами;

зняття з охорони об'єктів повинне робитися за допомогою введення спеціального коду на клавіатурі пульта управління сигналізацією;

гарантія на охоронну систем повинна складати 18 місяців з моменту підписання акту виконаних робіт.

Система енергоживлення технічних засобів охорони повинна забезпечувати:

безперервне електроживлення усіх елементів технічних засобів охорони;

автоматичний перехід від основного до резервного джерела живлення з забезпеченням необхідного рівня охорони протягом 12 годин;

захист від мережевих, комунікаційних і електромагнітних та інших перешкод;

захист від несанкціонованого доступу до органів управління джерелами електроживлення.

# data[].attributes.attachment_link.title
Технічні засоби охорони

# data[].attributes.attachment_link.description
Ця стаття Можливо, її необхідно доповнити, переписати або вікіфікувати. потребує істотної переробки.Пояснення причин та обговорення - на сторінці Вікіпедія: Статті, що необхідно поліпшити.