# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Офіційний веб-сайт Служби освітнього омбудсмена України

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У ситуації небезпеки та військового нападу, щоб зберегти здоров'я і життя дітей, їх слід швидко евакуювати в безпечне місце - до найближчого бомбосховища, підвалу чи іншого укриття, або назовні. Скільки часу дітям та працівникам закладу освіти доведеться перебувати в укритті - передбачити неможливо, тому надзвичайно важливо, щоб у закладі освіти був мінімальний набір для забезпечення життєвих потреб для дітей та працівників.

У школах деяких інших країн обов'язковим є наявність евакуаційного рюкзака у кожному класі/приміщенні групи, який у разі небезпеки вчитель/вихователь бере з собою, є також рекомендації щодо необхідних речей для кожного здобувача освіти. Керівники закладів освіти також мають підготувати необхідні речі у швидкому доступі.

Під час складання вмісту евакуаційних рюкзаків ми послуговувалися закордонними рекомендаціями: , Департаменту освіти Оклахоми посібником "Врятуйте дітей - стандартні процедури та правила безпеки для учнів та студентів" Ресурсного центру прав дитини.

В українському законодавстві поки що немає зобов'язання закладу освіти забезпечувати приміщення класів евакуаційними рюкзаками, хоча життя показує, що такі рішення дуже необхідні. Вважаю, що ці рюкзаки мають закуповуватися за бюджетні кошти, але наразі закупити рюкзаки та необхідні речі за кошти державного чи місцевого бюджету закладами освіти та органами управління освітою є малореальним: бюджетні процедури цього не передбачають.

Відразу зазначу, що я був і залишаюся переконаним противником примусових поборів з батьків у вигляді коштів, речей чи послуг: будь-яка допомога батьків закладу освіти є і залишається суто добровільною - і на цьому наголошую.

Однак, враховуючи, що йдеться не про якісь забаганки у вигляді "придбати штори іншого відтінку", а про життя та безпеку дітей, дуже прошу врахувати це моє прохання, взяти до уваги рекомендації та дії закладів освіти зі створення більшого рівня безпеки для дітей.

Тому дуже прошу батьків забезпечити мінімальний набір для своєї дитини: він не є дороговартісним, але може стати критично важливим у надзвичайній ситуації, а також надати посильну добровільну допомогу закладам освіти саме для більшої безпеки дітей.

УВАГА! Ці рекомендації не є обов'язковими, це - наше узагальнення подібного досвіду інших країн, який ви можете використати. Кожен закл ад освіти з може вдосконалити цей список речей залежно від потреб здобувачів освіти, умов закладу освіти.

Найголовніше - пам'ятати, що евакуаційні рюкзаки мають бути завчасно підготовлені, висіти на видному місці, не бути важкими, колір рюкзака має бути яскравим (червоний, помаранчевий). Коли вчителі/вихователі одягнуть ці рюкзаки, то для дітей буде орієнтир дорослої людини, якій можна довіряти.
Кожному здобувачу освіти рекомендують мати при собі:

пляшку води

записку від батьків, у якій вказано прізвище, ім'я, по батькові дитини, дата народження, адреса проживання, контакти батьків, сімейне фото (за бажанням)

рекомендовано мати комплект змінної білизни та одягу (але хочемо звернути увагу, що під час евакуації дитині потрібно брати рюкзак із собою, тому він не повинен бути важким).

Рекомендований вміст рюкзака для класу/групи:

рюкзак яскравого кольору (червоний, помаранчевий)

декілька чистих аркушів паперу

ручка, олівець

блокнот із твердою палітуркою

ліхтарик (и) та додаткові батарейки до нього/них

класна аптечка

маленьке радіо на батарейках + батарейки

вода, стаканчики

термоковдри (щоб вберегтися від холоду)

декілька упаковок великих сміттєвих пакетів

декілька вінілових перчаток

маски для всіх дітей

скотч та ножиці

відро (бажано складне, замість туалету)

туалетний папір або рулон паперових рушників

вологі серветки

розкладна клейонка для забезпечення приватності під час відвідування саморобного туалету

мультитул (багатофункціональний інструмент, що поєднує декілька портативних інструментів)

енергетичні батончики для всіх дітей класу/групи.

Адміністрація закладу освіти повинна мати у швидкому доступі (одна сумка чи рюкзак) з наступними речами:

довідник з управління в над звичайній ситуації у закладі освіти;

карта закладу освіти, план поверхів

план евакуації та план зв'язку (за наявності)

список працівників закладу освіти з контактами

список дітей та розклад занять

список контактів батьків дітей (за можливості)

важливі номери телефонів

ручки та блокноти, маркери

скотч, ножиці

ліхтарик, запасні батарейки до ліхтарика

аварійне радіо на батарейках та батарейки до нього

аптечка першої допомоги (докладніше про наповнення аптечки в закладі освіти - тут) .

Важливо розробити процедури того, як батьки та діти можуть знайти одне одного у ситуації невизначеності: не відпускати дітей самих додому, віддавати дітей лише батькам (законним представникам) або на прохання батьків вказаній людині, яка пред'явила свої документи, що посвідчують особу та інші форми.

Евакуаційний рюкзак класу/групи також може стати в нагоді й під час екскурсій, активного відпочинку класу/групи. Ми щиро вдячні керівникам деяких закладів освіти та управлінь освітою, які вже ініціюють оснащення шкіл, дитсадків, класів і груп евакуаційними рюкзаками, забезпечення здобувачів освіти мінімальним набором. Але поки що немає єдиного переліку речей у таких рюкзаках. Вважаю за необхідне розробити єдині вимоги.

Зберігайте спокій, єднаймося.

# data[].attributes.attachment_link.title
Вміст невідкладного евакуаційного рюкзака для класу/групи, закладу освіти та дитини

# data[].attributes.attachment_link.description
Життя та здоров'я всіх учасників освітнього процесу, насамперед - дітей, є безумовним і абсолютним пріоритетом всієї системи освіти. У ситуації небезпеки та військового нападу, щоб зберегти здоров'я і життя дітей, їх слід швидко евакуювати в безпечне місце - до найближчого бомбосховища, підвалу

# data[].attributes.headline
Фізична безпека дітей

# data[].attributes.subject
Фізична безпека дітей

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Освітній омбудсмен України

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Діти потребують зараз особливої турботи та уваги. Через невеликий життєвий досвід і особливості дитячої психіки їм загрожує більше небезпек ПРАВИЛА БЕЗПЕКИ ДИТИНИ ПІД ЧАС ЕВАКУАЦІЇ фізичних та психоемоційних ніж дорослим. Водночас існують інструменти, які дозволяють мінімізувати ризики та вберегти фізичне та психічне здоров'я дитини. Дізнайтеся важливі правила безпеки дітей під час війни.
1. Заспокойтеся самі. Чим молодші діти, тим сильніше їхній психоемоційний стан залежить від стану батьків. Тому спочатку знайдіть точку рівноваги для себе. Доступний практично всім спосіб - дихальні вправи. Психологиня Світлана Ройз радить зробити дихальні вправи, обійняти самого себе, легенько простукати все тіло долонями, обов'язково потягнутися. У онлайн-лекції фахівчині ви знайдете 46 робочих інструментів подолання стресу для дорослих та дітей. Лише після того, як стабілізуєтеся самі, починайте говорити з дитиною: спокійно та не надто голосно.

3. Домовтеся про правила поведінки. У небезпечній ситуації дитина повинна виконувати ваші розпорядження миттєво і без сперечань.

4. Іграшку-супергероя - з собою! Попросіть дитину вибрати маленьку іграшку або талісман, який вона зможе покласти в кишеню. Це може бути навіть мушля з відпустки на морі або камінчик з рідного двора. Скажіть, що у хвилини, коли буде страшно чи самотньо, дитина може брати цю іграшку в руки, розмовляти з нею, розповідати їй про свої почуття.

5. Прикріпіть до верхнього одягу дитини бейдж з повною інформацією про неї. Ім я, прізвище, вік, контактні дані батьків, особливі медичні потреби дитини (якщо такі є), вкажіть групу крові. Окрім бейджа на одязі, покладіть дитині у кишеню записку та/або напишіть цю інформацію на її руці стійким маркером або ж наклейте цупкий скотч на одяг. Це варто зробити навіть з дітьми 7-10 років, які у звичайному житті пам'ятають персональні дані. У стані стресу забувати прості речі можуть навіть дорослі, а діти й поготів.

6. Сфотографуйте дитину перед тим, як вийти з дому. Якщо дитина загубиться, у вас буде найбільш точна фотографія, за якою люди зможуть швидше впізнати вашу дитину. Окрім цього, добре запам'ятайте (краще - запишіть), як саме одягнена дитина під час евакуації.

7. Перебувайте у фізичному контакті з дитиною. Тримайте її за руку або на руках, везіть у візку. Підтримуйте безпосередній контакт весь час, аж допоки поруч не з'явиться інший дорослий, якому ви можете довіряти. Передавайте дитину сторонній людині тільки у крайньому випадку, або якщо це військові або представники рятувальних служб - пам'ятайте, що існує небезпека викрадення дитини під час евакуації.

8. Домовтеся про місце, де ви зустрінетеся, якщо загубитесь (якщо дозволяє вік дитини).

9. Якщо дитина загубилася. У Міністерстві закордонних справ розробили з порадами, як діяти батькам.

Не панікуйте. Зберіться з думками, щоб діяти чітко.

Згадайте, де востаннє бачили дитину. Якщо в дитини є телефон - зателефонуйте.

Попросіть когось зі знайомих чи родичів залишатися на місці на випадок, якщо дитина повернеться.

Попитайте людей навколо, чи бачили вони дитину, назвіть основні прикмети, за наявності - покажіть фото дитини, опишіть, у чому вона одягнена.

За можливості, дайте оголошення через гучномовець.

Повідомте найближче відділення поліції чи зателефонуйте 102. Якщо дитина загубилась за кордоном, гаряча лінія: 116 000.

10. Важливий чат-бот: Дитина не сама. У меню чат-боту можна обрати одну з шести ситуацій, у якій вам потрібна допомога, та отримати детальні інструкції. Зокрема, чат-бот містить покроковий план дій у разі, якщо ваша дитина загубилася або ви знайшли чужу самотню дитину. Чат-бот було створено Офісом Президента України спільно з ЮНІСЕФ та Міністерством соціальної політики.
ЯК УБЕРЕГТИ ДИТИНУ ВІД МІН ТА ВИБУХІВКИ
11. Остерігайтесь зловмисників: будьте пильними. Зараз українським біженцям допомагає вся Європа. Щодня пересічні громадяни з різних країн від щирого серця діляться їжею, одягом, житлом. Та не слід забувати, що ворог може використовувати цю ситуацію, аби вдарити по найціннішому: по дітях. За повідомленням Сумської обласної військово-цивільної адміністрації, ворожа авіація розкидає дитячі іграшки та мобільні телефони, які начинені вибухівкою. Відома журналістка та блогерка Катерина Венжик також пише про диверсантів, які ховають вибухівку у дитячих іграшках. Поясніть це дитині й пильнуйте за тим, щоб вона брала іграшки та інші речі лише з вашої згоди та у вашій присутності. Ніякі "забуті " або "покинуті " іграшки, смартфони тощо з землі підбирати не можна! Детальніше про це дивіться нижче у розділі " Як уберегти дитину від мін та вибухівки " .

Поради про те, як підтримати та заспокоїти дитину під час війни, читайте у окремому матеріалі .

Ще у перші дні війни Національна поліція України попередила про виявлення на території нашої країни протипіхотних мін, так званих метеликів. Вони невеликі, пластмасові, бувають яскравого кольору через це діти можуть сприймати їх за іграшку. Також ворог розкидає реальні дитячі іграшки, смартфони та інші цінні речі, начинені смертельно небезпечною вибухівкою.

Крім того, існує ризик замінувань. Причому не лише у зонах бойових дій чи на окупованих територіях, але й вздовж евакуаційних шляхів. Дізнайтеся, як вберегти дитину від мін та вибухівки.

1. Покажіть дитині фото мін-метеликів та упевніться в тому, що вона запам'ятала, як вони виглядають.

на вигляд кулькова ручка. Ви можете сказати дитині так: 2. Введіть правило: не чіпати сторонні предмети (особливо якщо вони лежать без нагляду і виглядають покинутими). Поясніть дітям, як важливо бути пильними і не торкатися підозрілих предметів або покинутих іграшок, телефонів, побутових речей тощо. Домовтеся з дитиною: у разі, якщо вона помітить щось підозріле, вона має негайно повідомити про це вам або комусь з інших дорослих. Поясніть їй, що ні в якому разі не можна не тільки чіпати ці предмети, а й наближатися до них чи кидати в них чимось. Вибухівкою може бути начинена навіть " звичайнісінька " "Зараз усі допомагають Збройним Силам України, тож всі мають бути пильними. Якщо побачиш якісь покинуті речі або щось дивне - скажи мені, я дуже сподіваюся на твою уважність".

3. Оминайте зелені насадження, пустирі, розвалини, покинуті домівки тощо. Якщо рухаючись по евакуаційному шляху, ви робите зупинку, не заходьте на узбіччя (навіть у туалет) і не дозволяйте забігати на узбіччя дітям.
5. Що робити, якщо дитина опинилася на замінованій ділянці?
4. Розкажіть дітям про ознаки замінованих територій і попросіть її повідомляти вам, якщо таке побачить. Це можуть бути сигнальні стрічки, дротяні розтяжки (зазвичай на рівні колін), знаки з черепом та кістками, а також з написом: " УВАГА, МІНИ!", "DANGER MINES!", "ВНИМАНИЕ, МИНЫ!". Водночас заміновані ділянки можуть не мати ніяких позначок. Тому поясніть дітям, що необхідно уникати й ділянок, які перелічені у попередньому пункті.

КОРИСНІ ПОСИЛАННЯ ЗА ТЕМОЮ Цей матеріал підготовлений в межах проєкту "Ініціатива секторальної підтримки громадянського суспільства України", що реалізується ІСАР Єднання у консорціумі з Українським незалежним центром політичних досліджень (УНЦПД) та Центром демократії та верховенства права (ЦЕДЕМ).

Не намагайтеся самостійно дістатися до дитини, аби звільнити її. Є великий ризик того, що ви можете підірватися самі на очах у дитини або погубити і себе, і її. Негайно зателефонуйте 101. До прибуття рятувальників заспокоюйте дитину голосом з того місця, де ви стоїте.

Якщо ваше місто/село знаходиться під окупацією або в ньому відбувалися бойові дії, не дозволяйте дитині пересуватися вулицями самостійно. Навіть якщо це знайомі шляхи, якими дитина у мирний час ходила сама.

Поясніть дитині, як діяти, якщо вона раптом опинилася на замінованій ділянці, а вас поряд нема. Не можна намагатися вийти самостійно, потрібно залишатися на місці нерухомо і голосно кликати по допомогу. У крайньому разі, якщо поряд нікого немає, потрібно йти назад повільно і обережно, максимально точно наступаючи на власні сліди.

6. Про виявлення будь-яких підозрілих знахідок Центр громадського здоровʼя рекомендує негайно сповіщати органи влади. Це може бути поліція (тел. 102), пожежна служба (тел. 101), ДСНС або ТрО. Надайте фахівцям максимально вичерпну інформацію про підозрілий предмет: його опис, місце розташування, дату й час виявлення. Якщо є можливість, дочекайтеся прибуття рятувальників, спостерігаючи за підозрілим предметом з безпечної відстані та попереджаючи про небезпеку оточуючих.

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізична безпека дітей під час війни Правила поведінки в евакуації, на окупованих територіях і в зоні бойових дій

# data[].attributes.attachment_link.description
Діти потребують зараз особливої турботи та уваги. Через невеликий життєвий досвід і особливості дитячої психіки їм загрожує більше небезпек - фізичних та психоемоційних - ніж дорослим. Водночас існують інструменти, які дозволяють мінімізувати ризики та вберегти фізичне та психічне здоров'я дитини. Д

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
8 вересня 2018 року - Світовий день надання першої допомоги
Світовий день надання першої допомоги відзначається щорічно у другу суботу вересня. За статистикою, допомога, надана протягом перших 4 хвилин, збільшує шанси на порятунок на 30%. Розказуємо, як надати першу допомогу.
Що треба знати про надання першої допомоги

Перша допомога - це проведення найпростіших медичних заходів для порятунку життя, зменшення страждань потерпілого від надзвичайної ситуації і попередження розвитку можливих ускладнень. Професійно таку допомогу надають, звичайно ж, медики, але не завжди швидка допомога може прибути вчасно на місце події. Тому вміння кожного з нас надати першу необхідну допомогу постраждалим до прибуття служб порятунку може відіграти вирішальну роль у порятунку життя людини.

Основні принципи надання першої допомоги:

правильність і доцільність (якщо ви не впевнені в своїх діях - краще утриматись; головне правило першої допомоги - не нашкодити);

швидкість;

продуманість, рішучість, спокій.

Як надати першу допомогу

Алгоритм ваших дій має бути таким:

1. Оглянути місце події та впевнитись у тому, що надання допомоги буде безпечним: забезпечити власну безпеку, а також безпеку потерпілого та людей навколо.

2. Оцінити стан постраждалого (свідомість, дихання, пульс).

3. За необхідності викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а також інші екстрені служби (поліцію, аварійно-рятувальну службу, службу газу тощо).

4. Оцінити наявність критичних кровотеч та зупинити їх.

5. Забезпечити прохідність дихальних шляхів.

6. Якщо у постраждалого відсутні ознаки життя та немає критичної кровотечі (або ви вже її ліквідували) - розпочати серцево-легеневу реанімацію.

7. Перевести постраждалого у стабільне положення (на боці, обличчям до себе, рука під головою, нога зігнута в коліні), якщо не йдеться про підозру на травми хребта та кісток тазу і серцево-легенева реанімація була вдалою.

8. Не залишати постраждалого та контролювати стан його життєвих функцій до прибуття екстрених служб.

Якщо ви не маєте відповідних навичок для надання допомоги, слід звернутись за допомогою до інших присутніх на місці події.

МОЗ України закликає кожного свідомого українця знайти у своєму місті курси з надання першої допомоги і отримати ці практичні навички. Тому що саме ви можете врятувати чиєсь життя в критичній ситуації!

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
перша допомога

# data[].attributes.attachment_link.title
Як надати першу допомогу: загальні правила

# data[].attributes.attachment_link.description
8 вересня 2018 року - Світовий день надання першої допомоги Світовий день надання першої допомоги відзначається щорічно у другу суботу вересня. За статистикою, допомога, надана протягом перших 4 хвилин, збільшує шанси на порятунок на 30%. Розказуємо, як надати першу допомогу.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Щодо комунікації з дітьми дошкільного віку з родин учасників ООС/АТО, внутрішньо переміщених осіб та організації взаємодії з їхніми батьками

Лист Міністерства освіти і науки України
м. Київ
№ 1/9-766

# data[].attributes.attachment_link.title
Міністерство освіти і науки України - Щодо комунікації з дітьми дошкільного віку з родин учасників ООС/АТО, внутрішньо переміщених осіб та організації взаємодії з їхніми батьками

# data[].attributes.attachment_link.description
Щодо комунікації з дітьми дошкільного віку з родин учасників ООС/АТО, внутрішньо переміщених осіб та організації взаємодії з їхніми батьками Лист Міністерства освіти і науки України м. Київ № 1/9-766

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Нова українська школа | Веб-ресурс НУШ

# data[].attributes.attachment_link.title
Як допомогти дітям впоратися з тривожністю під час воєнних дій

# data[].attributes.attachment_link.description
Жіночий Ветеранський Рух дав поради, як допомогти дітям впоратися з тривожністю під час воєнних дій. Публікуємо ці поради повністю: 1.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Нова українська школа | Веб-ресурс НУШ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"За словами фахівчині, залежно від провідного типу нашої нервової системи, коли почули страшне слово чи звуки сирени, у когось почалася паніка, у когось почастішало серцебиття, когось почало "трясти", хтось метушився чи завмирав, а хтось почав плакати... У н Тому Світлана Ройз провела відкриту онлайн-зустріч для всіх охочих. Відео можна переглянути тут або у вікні нижче. "Нова українська школа" зробила й текстовий варіант із порадами й методиками психологині. Далі - пряма мова. АЛГОРИТМ ВПЛИВУ НА СПОКІЙ инішній ситуації надзвичайно важливо зберігати спокій, не панікувати й акумулювати свої сили для підтримки родини та країни. Це вкрай складно в обставинах, що наразі відбуваються. Як би ми не були "готові" до того, що зараз відбувається, неможливо нормально сприймати те, що у 2022 році ми чуємо слово "війна". Усі реакції, які виникали у вас сьогодні вранці чи виникають зараз, - абсолютно природні й не варто відчувати за це провину", - Швидкі дії, як вплинути на спокій: каже сімейна та дитяча психологиня Світлана Ройз.
Важливо пам'ятати: після фази гіперактивності, у якій, наприклад, ми перебували весь ранок чи якусь частину дня, цілком закономірно настає фаза стабілізації, а потім - виснаження. Аби не дійти до останньої фази, треба почати вчасно піклуватися про себе. Треба робити все, що можливо, щоби ви могли хоча б на якийсь час "відключатися".

Наприклад, якщо ви з партнером можете "чергувати", моніторити новини чи спати, це важливо робити.

Адже, якщо після фази виснаження, доведеться знову реагувати, нервова система може не витримати навантаження.
Контроль стоп, спини, очей і рук

Нервова система влаштована так: коли небезпечно тілу, усі знання не засвоюються. Тож перше, що треба зробити, - повернути безпеку своєму тілу. Якщо поруч із вами дитина, обійміть її і скажіть: "Я з тобою". Якщо її рухи пришвидшені, треба говорити повільно, тихо й бути на рівні очей дитини.

Безпека для людей - це про режим дня, рутину. Робіть, усе, що ви запланували, якщо це можливо. Наприклад, піти в душ, поприбирати, поїсти, приготувати їжу.

Пам'ятайте, що треба пити воду. Коли симпатична система активна, у нас пересихає в роті. Якщо не хочете пити, хоча б змочіть губи чи пополощіть рот.

Треба їсти чи принаймні жувати. Коли ми жуємо, нервова система виходить зі стану паніки. Носіть із собою жуйки, цукерки. Ідеально, щоби було щось із вираженим смаком, аби повернути себе в стан мінімального спокою.

Слідкуйте за тим, аби ви та діти ходили в туалет. Історично склалося так: аби ссавці були в безпеці, у них мають бути позиви до сечовипускання й дефекації. Це треба, щоби стати легшим перед втечею. Якщо в стресовій ситуації ви відчуваєте, що з кишківником щось відбувається, це абсолютно нормально.

Візьміть у ліву руку якийсь предмет, який можете проконтролювати. Коли ми беремо щось у ліву руку, то, фактично, беремо під контроль усе, що відбувається в правій півкулі мозку. Усі тривожні думки й образи - це зокрема робота правої півкулі.

Наприклад, коли дитина тривожиться, а вам треба зібрати речі, призначте її відповідальною за якийсь процес і дайте якийсь предмет у ліву руку. Це допоможе заспокоїтися.

Аби ми були в безпеці, маємо ввести нові правила нашого часу. Наприклад, не підходьте до вікон, натомість наближайтеся до так званої несучої стіни. Зараз саме час пограти з дитиною в "супергероїв безпеки", оглянути квартиру й подумати, що може впасти з полиці.

Сконтактуйте із сусідами, щоби відчувати, що поряд є підтримка. Якщо є можливість зібратися кількома сім'ями чи класом десь у безпечному просторі, це буде чудово. Так ви зможете влаштувати "колективну безпеку".

Підтримуйте свої емоції. Дайте собі можливість проявити емоції, які відчуваєте. Якщо важливо плакати чи злитися, так і робіть. Наприклад, коли людина матюкається, виділяється гормон ендорфін. А це допомагає знеболити процес.

Коли вранці я почула сирени, то зрозуміла, що не можу говорити. Це для мене не властиво. Це пояснюється так: коли страшно, у нас вимикаються зони Брока, що відповідають за говоріння. Якщо ви відчуваєте те саме чи чуєте, що в дітей сиплий, нетиповий голос, співайте, кричіть, говоріть голосно.

Повторюйте слово "пау" кілька разів. Уявіть, що ви наче кидаєте це слово в стелю, як у мішень.

Слідкуйте за диханням. Робіть вдих на 2 такти, а видих - на 4 чи 6. Тобто затримуйте дихання. Дітям можна давати скоромовки, щоби вони говорили їх на видиху.

Дозвольте собі "потупити". Коли ми перебуваємо в стані травматизації, терапевти рекомендують грати на тетрисі, з кульками. Можете пограти в комп'ютерну гру.

Коли ми не можемо нічого проконтролювати, треба виконати дії, які мают ь хоч трохи контролю. Тобто те, за що ви можете взятися й що даватиме швидкий результат. Наприклад, щось швидко спекти чи прибрати на полиці.

Якщо ви ходите квартирою, краще йти перехресно: ліва рука, права нога. Коли ми перебуваємо в стресовому стані, то переважно ходимо паралельно: права рука, права нога. Це означає, що порушені зв'язки між кулями мозку.

Для того, щоби повернути в дію префронтальну кору (частину, якою ми думаємо), важливо поставити собі запитання: "Я розглядаю всю доступну інформацію чи звертаю увагу тільки на погані новини?". Не зважаючи на всю інформацію, що є в інформаційному просторі, є хороші новини. Наприклад, ми знаємо, скільки атак відбито. Важливо поділяти думки та факти. Факти - те, що повідомляють в офіційних джерелах інформації, думки - наша інтерпретація.

Запитайте себе: "Моя дівчинко (мій хлопчику), що я можу зараз для тебе зробити?". І зробіть це для себе. Турбота про себе згодом повернеться сторицею.

Випишіть практики, які допомагають повернути стан спокою. Коли ми в стані стресу, то можемо чогось не згадати. Якщо це буде записано, ви зможете повторити це.

ПРАКТИКИ, ЯКІ ДОПОМОЖУТЬ СТАБІЛІЗУВАТИСЯ

Сядьте стійко, наскільки це можливо. Якщо ви опираєтеся на стінку стільчика, опирайтеся. Відчуйте, як щільно "вм'ялися" в стільчик. У людини є кілька точок опори й контакту, завдяки яким вона може вийти зі стану паніки та стресу й допомогти собі не потрапити в стан травматизації.

Перше - це стопи. Що б не відбувалося, перевіряйте в себе і своїх дітей, наскільки стійко стоять стопи. Подивіться зараз на ваші ноги. У той момент, коли ви чуєте інформацію, що вас лякає, постарайтеся одразу подивитися на свої ноги. Коли з'являється контакт із ногами, з'являється можливість рухатися.

Друге - спина. Якщо у вас є можливість на щось опиратися, зробіть це. У той момент, коли стає страшно, притуліться до стіни чи до спинки стільчика.
Точка екстреної допомоги під час паніки
Третє - очі. Озирніться своєю кімнатою. Подивіться, що видно навкруги. Якщо поруч із вами хтось є, зустріньтеся з ним / нею поглядом. Коли страшно, ми говоримо "у мене в очах потемніло", тобто виходимо із зорового контакту. А ще, коли стає страшно, у нас розширюються зіниці, щоб охопити поглядом більшу кількість об'єктів. Буває, усе "пливе" перед очима, а буває, в очах темніє. Тож спробуйте покліпати очима і знайти якусь яскраву точку навкруг, аби сфокусуватися.
Психотерапевтична практика
Четверте - руки. Стисніть і розтисніть свої руки, потріть їх. У той момент, коли ми тремо руки, допомагаємо вийти собі з фази стресу. Далі обійміть себе. Коли нам страшно й ми потрапляємо у фазу сильного стресу, втрачаємо контакт зі своїм тілом. Ми буквально "вилітаємо" з нього. Але тільки тіло може витримати те напруження, з яким ми стикаємося. Якомога частіше замотуйтеся в плед.

Покладіть ліву руку під праву пахву і праву руку - на плече. Порухайте лівою рукою, постукайте себе по правому плечу. Це допомагає повернути "контейнер" нашому тілу.
Обов'язкова вправа
Для дитини цю вправу треба модифікувати так: запропонуйте, аби вона поклала руку собі на плече, і скажіть, що це наче ви або янгол її захищаєте. Якщо ваші діти вірять у янголів-охоронців, зараз саме час це використати.

Знайдіть точку між безіменним пальцем та мізинцем і надавіть на неї. Це точка, на яку ми впливаємо, коли стає страшно. Це допомагає заспокоїтися.

Простукуйте грудну клітину, з'єднуючи руки, наче пташки, з періодичністю один удар у секунду, чергуючи руки. А тепер проговоріть про себе чи вголос: " Я впораюся, ситуація справді складна, але я зроблю це". Ця вправа допомагає повернути серцебиття в нормальний ритм. Тому важливо, щоби був саме один удар на секунду. Якщо робити це частіше, серцебиття пришвидшиться.
Гримаси
Якщо дитина самостійно не може це робити, ритмічно постукайте по її колінах чи плечах зі словами: " Ми впораємося, справді страшно й важко, але подивися, які ми молодці".
Кондиціонер перевантаженої нервової системи
Навіть якщо ви забудете про все інше, пам'ятайте про цю вправу. Як тільки з'являється можливість, зробіть "потягушки", потягніться вверх. До того ж запропонуйте дітям потягуватися. Якщо ви вмієте займатися йогою чи стретчингом, загадайте про це саме зараз.

Пам'ятайте, що неврологи розповідають про понижений та підвищений тонуси. Коли ми в стані стресу, м'язи в спазмі. Нам треба повернути їхній нормальний тонус - саме так ми виходимо зі стану стресу.
Очі в різні боки
Якщо важко, ви перебуваєте в закритому просторі й не можете потягнутися, принаймні потягніть пальці рук, ніг, шию. Це допоможе повернути активність префронтальної кори, щоби думати і швидко реагувати.

Скорчіть гримасу. Уявіть, що ви хочете когось налякати, а ще постарайтеся видати дивний звук. Ця вправа значно серйозніша, ніж здається. Вона не тільки для того, щоби ви розсміялися. У той момент, коли ми рухаємо очима чи залучаємо міміку, впливаємо на черепно-мозкові нерви, які допомагають повернути спокій. Ми охолоджуємо напруженість нашої симпатичної системи. Я впевнена, ця вправа дуже сподобається дітям.
Корінець язика
Подуйте на великий палець руки. А тепер уявіть, що ви дмухаєте на свічку: короткий вдих, а потім видих. Коли ми перебуваємо в стані стресу, перехоплює дихання. Щоби ввімкнути в роботу парасимпатичну нервову систему, що відповідає за заспокоєння та розслаблення, треба старатися робити видихи частіше, ніж вдихи.

Якщо біля вас є діти, які хвилюються, а у вас є мильні бульбашки, це прекрасно діє. Дмухати на свічки, кульки, мильні кульки, співати - усе допомагає.
Я - океан
Рухайте очима в різні боки: подивіться вверх, униз, прямо, а потім повільно праворуч до упору й затримайте погляд. Потім знову: вперед, ліворуч і затримайте в крайній точці. Тоді - знову прямо.

Ця вправа залучатиме "блукаючий нерв", аби ми розслабилися. Дітям можна чимось шелестіти, щоби вони на це дивилися й переводили погляд.

Корінець язика пов'язаний із частиною нервової системи, яка також відповідає за заспокоєння. Висуньте язик у напрямку грудної клітини, а потім зробіть язикову гімнастику. Уявіть, що ваш язик прибирає стелю, потім - стіни й підлогу.

А ще імітуйте полоскання горла.

Уявіть, що ви миттєво виростаєте розміром в океан. Виростаєте величезними, як сонячний промінь чи найвища гора, стаєте дуже високими та широкими по горизонталі та вертикалі. Відчуйте, що за вами - сила вашого роду, країни, військових, знань. Відчуйте, який стан приходить. Буде класно, якщо картинку з океаном ви поставите собі на заставку.

Уявіть: у вас зараз є вибір. Ви можете відчувати себе маленькими склянками води, чого від нас очікують вороги, а можемо відчувати себе величезним океаном, який може вмістити в себе всю тяжкість часу, з якою ми зіштовхнулися.

БАЛАНСУВАЛЬНІ ВПРАВИ

1. Ми робимо вдих зі словами "моє", а потім видих, відштовхуючи дві руки й кажемо "не моє". Спокій, сила, стабільність, безпека, радість, мир - моє. Не моє - будь-яке напруження.

2. Дихання в човник. Коли маленькі діти бояться, то хапаються за живіт. У той момент, коли ви намагаєтеся повернути собі відчуття опори, кладіть руку на живіт. Друга рука - човником згорнута біля рота. Робите видих, дуєте в долоньку й опускаєте до грудної клітки. Робите вдих і підіймаєте руку. І так кілька разів.

3. Кола підтримки. Коли ми в стані стресу, активна симпатична нервова система: дихання й серцебиття частішає. Це треба, щоби мозок збагатився киснем і ми могли діяти. У цей момент виробляється нейрогормон окситоцин. Він допомагає знеболити серце - робить так, аби воно витримало навантаження.

А ще він відповідає за відчуття близькості, зв'язаності. Зараз має допомагати те, коли ми просимо когось про допомогу й допомагаємо самі. Нам важливі кола підтримки. Ідеально, якщо в оточенні є 5 людей: той, у кого можна прочитати чи дізнатися правдиву інформацію, той, хто може допомогти дією, той, хто може підтримати в почуттях, той, хто може помовчати поруч і той, хто може розсмішити.

1. Якщо вам вдається жартувати, дивитися найдурніші комедії - це буде одним із найважливіших антистресових запобіжників.

2. Аби ввімкнулася логіка, треба відповісти на запитання:

Коли? Коли реагувати? Треба реагувати на інформацію з перевірених джерел, якщо звучить сирена, треба шукати безпечне місце.

Як? Що робити? Зараз є багато методичок із конкретними діями: куди треба пересуватися.

Де? Де мої речі й безпечні місця?

Кому? Кому телефонувати, до кого можна звернутися за підтримкою?

1. Якщо біля вас людина трясеться, у неї великий викид адреналіну. У такій ситуації нема сенсу говорити "Розслабся", "Не панікуй". Треба запропонувати якийсь рух. Наприклад: "Принеси мені води", "Закутайся".

2. Скриня ресурсів. Важливо накопичувати ресурси, щоби втримувати напруження. Ресурсом може бути емоційний контакт із кимось, дозвіл собі відчувати, будь-яка раціональна інформація, віра, підтримка зв'язку з кимось, можливість їсти, пити, уява (можна уявляти, чим ми займатимемося, коли все закінчиться).

3. Беремо себе в руки. Один із вчених Лурія говорив, що долоня - це винесений назовні мозок. Уявіть, що тильна частина долоні реагує на небезпеку завмиранням і втечею. Великий палець "реагує" емоційно, а є частини, якими ми раціонально сприймаємо інформацію.

Коли ми кажемо: "Візьми себе в руки", "Поверни свій мозок на місце", можна скласти долоні: пальцями ближче до руки, такі собі плескання однією рукою. Кажемо: " Повертаю собі свої силу та спокій".
Як пояснити дитині, що таке війна та чому вона почалася?

1. Думаємо чи кажемо: "Моя тривога говорить..." і виписуємо думки про це; "Мій мозок говорить...". Ця практика допомагає зменшити тривогу.

2. Уявіть собі образ, якого ви боїтеся, і додайте йому щось смішне, знеціньте його. Наприклад, уявіть Путіна тарганом.

3. Оберіть чи пригадайте ваш образ спокою та стійкості. Зафіксуйте десь цю картинку - наприклад, нехай вона буде в телефоні. Часом картинка повертає стан спокою.

4. Уявіть, яке ви джерело світла. Яке ваше світло? Може, ви лампочка, гірлянда чи сонце. Відчуйте, що з'являється всередині, коли ви стаєте джерелом світла. Наше завдання - стати маяками для тих, кому зараз страшніше й небезпечніше.

ЩО ВАЖЛИВО ДЛЯ ДІТЕЙ
Конспект зробила Марія Марковська, "Нова українська школа" Титульне фото: автор - InkDropCreative, Depositphotos Публікація підготовлено за підтримки Міжнародного фонду "Відродження". Позиція Міжнародного фонду "Відродження" може не збігатися з думкою автора.

1. Режим дня. Робіть усе, що ви робили постійно, якщо є така можливість. Якщо дитина їла завжди о такій-то годині та якщо є така можливість, нехай так і відбувається. Те, що зараз пов'язує нас із мирним часом, буде на користь.

2. З дітьми важливо створювати безпечний простір. Наприклад, будиночки чи "халабуди", сидіти на підлозі, малювати будиночки, гратися в хованки. Те, що може давати відчуття кордонів.

3. Грати в псевдоагресивні ігри. Наприклад, битися подушками, бігати і кричати, грати в боулінг чи збивати кульки.

4. Використовуємо протокол для дітей у стресі, про який я дізналася від одного з моїх викладачів з Ізраїля Олександра Гершанова. Коли людина пережила стрес, перше, що треба зробити - обійняти її. Але водночас важливо старатися не торкатися відкритих частин тіла, бо це може спричинити ще більшу невротизацію. Ми можемо взяти людину за руку, якщо інший контакт неможливий.

5. Вправи з видихами. Наприклад, вдихнути аромат квітки і здути.

6. Піндуляція. Розмахувати рукам, як маятником.

Усі вправи потрібні, щоби вийти зі стану "червоної ламаної лінії" (картинка).

Ми можемо пояснити, що війна - це агресивні дії однієї країни щодо іншої. Війна вже триває 8 років, просто вона була для нас непомітна. Зараз це змінилося. Якщо дитина знає, що таке цінності, можна пояснити, що цінності людей і країн можуть не збігатися.

Війна - це завжди страшно та жахливо. Ми маємо робити акцент: " Дивися, ми зараз у безпеці й наша армія робить усе, щоби ми залишалися в безпеці. А для того, щоби ми були в більшій безпеці, нам треба прислуховуватися одне до одного, важливо, щоби ти робив те, що я кажу. Ти відповідаєш за те-то й те-то". Дитину важливо зробити відповідальним за щось. Будь-яка розмова з дитиною має закінчуватися обіймами.

І запам'ятайте: корабель не тоне на воді, він тоне, коли вода потрапляє всередину нього. Тому не так важливо, що ззовні, важливо - що ми впускаємо всередину. Опікуйтеся своїм психологічним здоров'ям.

# data[].attributes.attachment_link.title
Долаємо паніку. 46 вправ і порад, як стабілізуватися під час війни | Нова українська школа

# data[].attributes.attachment_link.description
"Як би ми не були "готові" до того, що зараз відбувається, неможливо нормально сприймати те, що у 2022 році ми

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Підтримай дитину

# data[].attributes.attachment_link.title
Підтримай дитину

# data[].attributes.attachment_link.description
Ігри, вправи і поради — як підтримати дитину у складні часи.	Email: pditinu@gmail.com

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Всеукраїнський фонд "Крок за Кроком"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
сприяти втіленню освітніх реформ з реалізації особистісно-орієнтованої, інклюзивної освітньої моделі з активним залученням сімей і громад, шляхом проведення тренінгів для освітян, батьків, представників громадських організацій; ініціювання та реалізації проектів, спрямованих на забезпечення рівного доступу до якісної освіти для усіх дітей, у тому числі дітей з особливими потребами, дітей – представників етнічних та національних меншин, сімей, які опинились у кризових ситуаціях; залучення сімей і громади до освітнього та управлінського процесів.
Місія Фонду виконується шляхом реалізації програм:

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
всеукраїнський

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
всеукраїнська

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
всеукраїнський

# data[].attributes.attachment_link.title
Всеукраїнський фонд "Крок за Кроком"

# data[].attributes.attachment_link.description
Всеукраїнський фонд "Крок за Кроком"

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
У разі надзвичайної ситуації або війни

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Фінансова підтримка ЗСУ (рахунки)

У разі питань пишіть сюди.

Джерела, які були використання для підготовки довідкової інформації.

Матеріали на всіх ресурсах проєкту dovidka.info підготовлені у співпраці з Державною службою України з надзвичайних ситуацій, Міністерством оборони України, Апаратом Головнокомандувача Збройних сил України та громадськими організаціями.

# data[].attributes.attachment_link.title
У разі надзвичайної ситуації або війни

# data[].attributes.attachment_link.description
Довідник у форматі чатботу У разі надзвичайної ситуації або війни У разі надзвичайної ситуації або війни Як зафіксувати та відшкодувати втрати майна під час війни Що робити, якщо вас силою вивезли з України Що на вас може очікувати

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Міністерство освіти і науки розробило інформаційний комікс для дітей у воєнний стан - це збірка інформаційних порад для дітей та їхніх близьких.

"Через воєнні дії в Україні сьогодні діти позбавлені спокою, вільного неба над головою, а також навчання. Щоб допомогти найменшим українцям емоційно у найважчі хвилини війни та підтримувати патріотичний дух нашої нації МОН представляє авторитетні поради від захисника України", - зазначив Міністр освіти і науки Сергій Шкарлет.

Продовжуємо публікувати поради для дітей та їхніх близьких у межах інформаційного коміксу під час воєнного стану в нашій державі.

Порада № 1 "Головний скарб для України!"
Порада № 2 "Запорука гарного самопочуття" Порада № 3 "Спитай у батьків, чим допомогти та яку користь ти можеш принести зараз для родини" Порада № 4 "Бути уважним!" Порада № 5 "Навчання - твоя найбільша допомога!" Порада № 6 "Разом зі своїм документом завжди тримай при собі листок з ім'ям, прізвищем і номерами телефонів рідних" Порада № 7 "Обережно стався до почутого та побаченого - наступна порада." Порада № 8 "На вулиці не відставай від дорослих. Будь слухняним і пильним. Якщо хтось запитує тебе про щось - передавай запитання дорослим." Порада № 9 "Якщо тобі страшно - говори з дорослими" Порада № 10 "Сьогодні, незважаючи на теплу погоду, рекомендує залишатися у захищеному місці" Порада № 11 "Бути обережним з повідомленнями, які приходять на телефон, адже вони можуть бути небезпечними" Порада № 12 "Не забувайте мріяти, адже саме мрії допоможуть побороти страх і тривогу" Порада № 13 "Прислухатися один до одного та не сперечатися" Порада № 14 "Перебуваючи у безпечному місці з дорослими, саме час навчатися новим здібностям, а також вдосконалити уже здобуті навички й уміння" Порада № 15 "Якщо ти злякався - це нормально. Поговори про це з дорослими, а також намалюй свій страх чи те, що тебе злякало" Порада "А чи знаєте ви, хто такий волонтер?" "А ви знали, що людей, які безкорисливо допомагають, називають "янголами за покликом серця"?" "Чим займаються волонтери під час війни" "Волонтер ділиться слушною порадою про добро та зло" "Як потрібно ставитись до домашніх улюбленців. Адже вони зараз, як ніколи, потребують догляду і піклування!" "Ми творимо добро своїми руками. Не тримайте образи та непорозуміння. Усміхнися близьким, друзям і тим, хто поруч, адже саме в такий спосіб ти даруєш частинку тепла й доброти" "Намалюй, будь ласк, яким ти уявляєш добро" "Ніколи не лінуйся робити добро. Намагайся бути веселим, радісним, чемним і слухняним. Навчатися, розвиватися та зростати добрим українцем - це той фронт, який ти оберігаєш" Сьогодні Захисник України прощається з волонтером, адже мусить продовжувати робити добрі справи. "Дякую вам, що уважно мене слухали. Так, я мушу їхати до родини, якій потрібні ліки. А ти поміркуй про добрі справи, адже робити добро - обов'язок кожного з нас, домовилися?"

# data[].attributes.attachment_link.title
Міністерство освіти і науки України - Поради від захисника України: МОН розробило інформаційний комікс для дітей у воєнний стан

# data[].attributes.attachment_link.description
Міністерство освіти і науки розробило інформаційний комікс для дітей у воєнний стан - це збірка інформаційних порад для дітей та їхніх близьких. "Через воєнні дії в Україні сьогодні діти позбавлені спокою, вільного неба над головою, а також навчання.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Наразі тисячі людей вимушені перебувати в укриттях, щоб врятуватися від обстрілів у зоні активних бойових дій. Експерти ЮНІСЕФ підготували поради, як підтримати дітей у стресових ситуаціях та допомогти їм подолати тривогу та страх.

Що батькам потрібно говорити та робити, аби дитина почувалася спокійно?
1. Поясніть дитині план дій.
Складіть маршрут до укриття та розкажіть, якою має бути послідовності її дій. Говоріть короткими та чіткими фразами.

Намалюйте карту укриття: що і де розташовано, як воно функціонує, де вхід і вихід, де ваше місце, де будуть перебувати рідні (намалюйте, зобразіть, напишіть - діти ліпше сприймають, якщо це буде візуалізовано).

2. Запитайте дитину, як вона почувається.

Спостерігайте за станом та реагуйте на потреби дитини. Ставте їй відкриті запитання, стежте за емоційною реакцію та рівнем активності. Важливо, щоб дитина говорила про те, що з нею відбувається, сама могла запитувати, проявляла емоції.

Якщо дитина перебуває у стані ступору, її важливо повернути до вербальної комунікації та активної діяльності.

Для цього поставте три прості питання і чекайте відповіді.

Можна також помасажувати дитині кінчики пальців, мочки вух, запропонувати гру, або ж дати завдання, орієнтоване на дію (принеси, подай, зроби). Дайте їй води або чаю, нагодуйте та обійміть.

Реагуйте на потреби дитини та задовольняйте їх поможливості. Це поверне відчуття безпеки.
3. Поділіться з дитиною власними відчуттями.
Проговорюйте і проявляйте емоції. Якщо ваша дитина переживає чи відчуває злість або роздратування через те, що відбувається навколо, не кажіть фраз на кшталт "Не переживай" чи "Тобі не варто злитись".

Натомість скажіть: "Я бачу / мені здається, що ти налякана / злишся". Так дитина буде розуміти, що вона не залишилась наодинці зі своїми переживаннями.

Не варто давати обіцянок, які від вас не залежать. Натомість, щоб сказати "Все буде добре", "Нічого не станеться", поясніть: "Що б не сталось, головне - ми разом".

Якщо діти грають чи малюють війну - не забороняйте їм. Програйте, прокричіть, озвучте чи візуалізуйте емоцію (наприклад, можна спробувати ричати, як собака). Саме так ви можете допомогти впоратися з емоціями та знизити рівень тривоги.

4. Дозволяйте себе обіймати та обіймайте у відповідь.

Тілесний контакт допоможе знизити рівень напруження та заспокоїтись. Можна спробувати одну з вправ:

"Обійми метелика" - дитина обіймає свої плечі двома руками, також може себе поплескати по них.

"Водоспад" - дорослий підходить до дитини й руками погладжує від плечей і до поясу, наче знімає щось з них.

"Кокон" - права рука дитини обіймає ліве плече, а ліва рука живіт.

Допоможе вийти зі стану ступору та знизити рівень стресу стабільне дихання. Для цього спробуйте таку вправу: вдих носом і повільний видих ротом, можна зі звуками "А", "О", ефективним також є дихання животом. Важливо відновити стабільне дихання та фізичну активність.

5. Нагадуйте дитині про режим дня.

У час невизначеності важливо відтворювати послідовність дня. Це надасть відчуття контролю над власним життям. З самого ранку і до вечора загинайте пальчики і проговорюйте все, що ви щоденно робите.

6. Піклуйтеся про себе і дитину.

Дбайте про себе. Ви краще допоможете дитині, якщо будете піклуватися про себе. Дитина бачить, як ви реагуєте на новини, та копіює вас, тому важливо, щоб вона розуміла, що ви зберігаєте спокій і маєте чіткий план дій.

Якщо ви занепокоєні або засмучені, знайдіть час для себе, за можливості поспілкуйтеся з друзями та рідними. Важливо почути голос інших. Це надасть відчуття єдності та зв'язку зі світом.
7. Нагадуйте дитині, що ви разом і з усім впораєтеся.
Дитині важливо знати, що вона не залишиться на самоті. Кінець розмови робіть максимально позитивним, також звертайте увагу на мову тіла дитини, постійно оцінюйте її рівень занепокоєння.

Створюйте спільні традиції завершення дня (обіймайтеся, моліться, пийте чай або ж співайте).

Обмежте кількість розмов та прослуховування новин про війну в присутності дитини. Надавайте їй лише перевірену інформацію, робіть це дозовано і відповідно до віку.
Бережіть себе і своїх близьких!

# data[].attributes.attachment_link.title
Міністерство освіти і науки України - Поради від експертів ЮНІСЕФ: "Як підтримати дітей у стресових ситуаціях"

# data[].attributes.attachment_link.description
Наразі тисячі людей вимушені перебувати в укриттях, щоб врятуватися від обстрілів у зоні активних бойових дій. Експерти ЮНІСЕФ підготували поради, як підтримати дітей у стресових ситуаціях та допомогти їм подолати тривогу та страх. Що батькам потрібно говорити та робити, аби дитина почувалася спокійно? 1. Поясніть дитині план дій.

# data[].attributes.headline
Психологічний супровід

# data[].attributes.subject
Психологічний супровід

# data[].attributes.attachment_link.title
Міністерство освіти і науки України - Про забезпечення психологічного супроводу учасників освітнього процесу в умовах воєнного стану в Україні

# data[].attributes.attachment_link.description
Про забезпечення психологічного супроводу учасників освітнього процесу в умовах воєнного стану в Україні

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Що таке перша психологічна допомога (ППД)? Як толерантно надавати першу психологічну допомогу людям, які пережили кризову ситуацію? Як керувати стресом і бути витривалим? Команда Міністерства освіти і науки України підготувала кілька корисних посібників від міжнародних партнерів, які допоможуть відповісти на ці запитання та зміцнити ментальне здоров'я.

"Перша психологічна допомога: посібник для працівників на місцях"

У посібнику описана процедура надання підтримки людям, які опинилися в кризовій ситуації, підтримки з повагою до їхньої гідності, культури та можливостей. Завантажити посібник можна за посиланням .

"Перша психологічна підтримка: посібник фасилітатора з орієнтації працівників на місцях"

У посібнику викладені поради про те, як підготувати помічників у сфері надання першої психологічної допомоги людям, які пережили серйозну кризову подію. Завантажити посібник можна за посиланням .

"Важливі навички в періоди стресу: iлюстроване керівництво"

Посібник ілюструє практичні та легкі поради для зниження рівня стресу. Завантажити посібник можна за посиланням .

Нагадаємо, термін дії свідоцтв про атестацію закладів освіти за професіями продовжено.

# data[].attributes.attachment_link.title
Міністерство освіти і науки України - Поради з надання першої психологічної допомоги людям, які пережили кризову подію

# data[].attributes.attachment_link.description
Що таке перша психологічна допомога (ППД)? Як толерантно надавати першу психологічну допомогу людям, які пережили кризову ситуацію? Як керувати стресом і бути витривалим? Команда Міністерства освіти і науки України підготувала кілька корисних посібників від міжнародних партнерів, які допоможуть відповісти на ці запитання та зміцнити ментальне здоров'я.

# data[].attributes.attachment_link.title
Міністерство освіти і науки України - Сучасне дошкілля під крилами захисту

# data[].attributes.attachment_link.description
Переконані, що кожен з вихователів залюбки озброїть вас розвивальним контентом, як тільки Ви озвучите власну готовність взаємодіяти з дитиною. Більш того, зробить це грамотно, врахує можливості та потенціал саме вашої дитини. Допоможе підібрати/вибрати те, що буде цікавим, підходити саме вашій дитині. Будьте на зв'язку!

# data[].attributes.attachment_link.title
Міністерство освіти і науки України - Про зарахування до закладів дошкільної освіти дітей із числа внутрішньо переміщених осіб

# data[].attributes.attachment_link.description
Про міністерство