# data[].attributes.headline
   Ліна Костенко порушує і вирішує морально-етичні проблеми в романі "Маруся Чурай" на прикладі життя двох родин, протиставлених одна одній,— Чураїв і Вишняків.

# data[].attributes.subject
   Ліна Костенко порушує і вирішує морально-етичні проблеми в романі "Маруся Чурай" на прикладі життя двох родин, протиставлених одна одній,— Чураїв і Вишняків.

# data[].attributes.headline
    Характеристика сім'ї Чураїв

# data[].attributes.subject
    Характеристика сім'ї Чураїв

# data[].attributes.body
Чураї являють кращі лицарські сили народу. Це сильна сім'я, творчі здібності якої можуть реалізуватися тільки завдяки свободи. Свобода — соціальна, національна, нарешті, внутрішня, показником якої виступає почуття власної гідності,— є для них цінністю. Вони непримиримі до пристосуванства, покори, принижень, зради. Маруся Чурай — джерело духовності, що просто-таки примушує душу підійматися у вись, до Добра і Правди. Кажуть, що у далекому Казахстані в застійні часи українці від руки переписували роман... Хто перелічить усіх спраглих, що припали до нового джерела, Марусю, до твоєї пісні; тих, кого підтримала у важку годину твоя сповнена гідності і високої народної моралі душа, тих, кого захопила твоя незглибима любов, тих, хто плакав над твоєю героїчною долею, стаючи чистішими і кращими?

# data[].attributes.headline
  Характеристика сім'ї Вишняків

# data[].attributes.subject
  Характеристика сім'ї Вишняків

# data[].attributes.body
У Вишняків поняття честі нерозривне з посадами і багатством. Вишняк без маєтку — ніхто, він не особистість, бо позбавлений власного "я", стійких моральних засад і переконань: Хто за Богдана, хто за короля; А він за тих, которії не проти. Для Чурай зрада - неможливо, бо це означає вбити свою власну душу. Для Вишняка ж зрада — справа трохи клопітна, але безболісна (пригадаймо, як він поводиться під час облоги Полтави). Самоутвердження Вишняків ґрунтується на власній вигоді зі збереженням зовнішніх форм благопристойності. У такому ж дусі вихована й Галя, людина вкрай обмежена — "гуска", як каже про неї Гриць, зате пихата й самовпевнена, бо дочка "значного чоловіка". У родині Вишняків духовні цінності підмінено матеріальними, тому ні батько, ні дочка не замислюються над тим, що купують Гриця за гроші і завдають страждань іншим: Вже тато наш і на весілля втратились, а Гриць помер... а Гриця вже нема... У Вишняків  навіть життя є системною ціністю (не те що там кохання!). Для Марусі ж ідеалом є любов, яка єднає "незглибимі душі".

# data[].attributes.headline
За всіма ознаками Вишняки і Чураї протистоять один одному:

# data[].attributes.subject
За всіма ознаками Вишняки і Чураї протистоять один одному:

# data[].attributes.body
У всіх оцих скорботах і печалях,

у всіх оцих одвічних колотнечах —

і Чураївські голови на палях,

і Вишняківські голови на плечах.

# data[].attributes.headline
Ліна Костенко

# data[].attributes.subject
Ліна Костенко

# data[].attributes.headline
Історико-філософський соціально-психологічний роман у віршах "Маруся Чурай"

# data[].attributes.subject
Історико-філософський соціально-психологічний роман у віршах "Маруся Чурай"

# data[].attributes.headline
      Цитати про Марусю Чурай

# data[].attributes.subject
      Цитати про Марусю Чурай

# data[].attributes.body
Вона ж свій злочин визнала прилюдно.

Співала так, як лиш вона уміла.

Чурай Маруся, що його любила, любила, справді, вірно і давно, тоді його із ревнощів убила, підсипавши отруту у вино.

Бо на обличчя з янголами схожа, але в душі - то чистий сатана(Бобренчиха про Марусю Чурай під час суду).

Ця дівчина... Обличчя, як з ікон.

Ця дівчина не просто так, Маруся. Це - голос наш. Це - пісня. Це - душа (Іван Іскра про Марусю Чурай та її пісні).

Вона ж була як голос України, що клекотів у наших корогвах!(Іван Іскра про Марусю Чурай та її пісні).

Людей такого рідкісного дару хоч трохи, люди, треба берегти! (Іван Іскра про Марусю Чурай та її пісні).

Я зайва людям на своїй землі.

Моя любов чолом сягала неба, а Гриць ходив ногами по землі.

В розмові я, сказати б, то не дуже. А в пісні можу виспівати все.

Та не така й біднесенька. Не думай, Грицю, справді, не така. Бо я чекаю не кого, а месника. Я ж лицаря чекаю, козака.

Бо я така зробилась, як черниця.

Я ту отруту з розпачу зібрала. Я змалку знаю, де яке зело. Мені це ще од баби перейшло... .

Ти і в стражданні гарна... .

А може, й правду кажуть, що ти відьма, приворожила — і пропав навік.

Чурай Маруся, що його любила, любила, справді, вірно і давно, тоді його із ревнощів убила, підсипавши отруту у вино.

Якась вона не схожа на убивць. Злочинниця,— а так би й зняв би шапку. На смерть іде,— а так би й поклонивсь[.

Я сама вже не знаю, жива я чи ні.

Ніхто мене нічого не питає. Я всім чужа, і всі мені чужі.

Але чогось така вже, як обвуглена. Якась така, мов знята із хреста.

Хотіла жити, а життя не вийшло. Хотіла вмерти,— люди не дали.

От я й дивлюсь, що в тебе ж таке личко, що в ньому наскрізь світиться душа.

Дишканти чув я, тенори, баси, а ти співаєш — душу всю проймає. Бувають, може, й кращі голоси, але такого другого немає!

Усе одна. Нічого їй не треба. Все їй чуже. Здоров’я теж нема.

І вже забута богом і людьми живе Маруся в захистку зими.

Отак і я, привикну, якось житиму. Ніхто і не побачить, як тужитиму.

Кого ти любиш, Іване? Мене чи свою пам’ять? Красива я була, правда? Схожа на свою матір. Смілива я була, правда? Схожа на свого батька. Співуча я була, правда? Схожа на свій народ. А тепер моє обличчя зведене судомою болю. Вмираю від сухот.

А на Святвечір як вона сиділа, то вже од неї тіні те було.

# data[].attributes.headline
Ось як характеризує Маруся свого батька:

# data[].attributes.subject
Ось як характеризує Маруся свого батька:

# data[].attributes.body
...Хто там здався, тільки той і вижив.

А батько ж наш, він здатися не міг.

Він гордий був, Гордієм він і звався.

Він лицар був, дарма що постоли.

Стояв на смерть. Ніколи не здавався.

# data[].attributes.headline
   Цитати про Галю Вишняківну

# data[].attributes.subject
   Цитати про Галю Вишняківну

# data[].attributes.body
А Галя дбала в скриню та в комору.

Такі пухкі у Галі рученята, коса білява, куца і товста. Як реп'яшки, зелені оченята і пишно закопилені вуста.

Глуха до пісні, завжди щось спротивить.