# data[].attributes.headline
מאמר על סרנדיפיטי / גלובס

# data[].attributes.subject
מאמר על סרנדיפיטי / גלובס

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
אודות המדור

סרנדיפיטי זו אקראיות מבורכת, הכוח המניע של גילויים לא מתוכננים שמשפרים את חיינו. בטור זה ננסה לתת כלים מעשיים ליצירת תנאים לאקראיות טובה, ולמינוף הזדמנויות מקריות בחיים האישיים והמקצועיים

אודות הכותבת

אסנת מירון היא מנהלת חדשנות ארגונית במעוז. בעברה מפיקת טלוויזיה. חוקרת סרנדיפיטי ומרצה בתחום

בשנת 1928 ערך ​הרופא והמדען הסקוטי אלכסנדר פלמינג ניסוי שלשמו השתמש בצלחות פטרי. לפתע הוא הבחין בזיהום שלא אמור היה להתרחש, מעין עובש. הוא ראה שמושבות החיידקים בסביבת אותה פטרייה היו קטנות באופן יחסי מאלה המרוחקות ממנה. הממצא המקרי הזה הדליק אצלו נורה - וגרם לו להבין משהו על אותו חומר אנטי־בקטריאלי. הוא המשיך לחקור את תכונותיו של העובש כקוטל חיידקים וגילה בתוכו את הפניצילין, הלוא הוא האנטיביוטיקה של ימינו.

פלמינג סלל את הדרך לתרבות הגילוי המקרי של חוקרים רבים, אבל מתברר שעוד לפניו התגלו תופעות מדע משמעותיות ממש באותו האופן. בשנת 1896 נחשפה הרדיואקטיביות באקראי בידי הפיזיקאי אנרי בקרל, בעת שחקר את תופעת הזרחנות. מלחים שהשאיר במגירה על לוח צילום עטוף בנייר שחור השחירו אף שכלל לא נחשפו לאור השמש. התגלית הזאת סקרנה אותו, אז הוא החל לחקור אותה עם חוקרים נוספים, והממצאים שלהם גם זיכו אותם לימים גם בפרס נובל.

● רגילים להתמקד במטרה? נסו מדי פעם לשוטט ללא תכלית | סרנדיפיטי
● איך הגעתי לקנות פוסטינור בגיל 53, ולמה כבר עדיף ללדת | קניתי
● פיצוץ החללית של SpaceX לקח את הטירוף של מאסק עוד צעד קדימה | רעיון

כך גם הבסיס למכשיר המיקרוגל, שהשימוש בו נפוץ כל כך. המהנדס פרסי ספנסר, גאון אלקטרוניקה, עבד במעבדה עם גלי מיקרו, כשלפתע הרגיש משהו חם במכנסיו. להפתעתו חבילת השוקולד שהייתה שם נמסה לגמרי. זה גרם לו להעמיק ולחקור, ומשם נסללה הדרך להמצאה שמאפשרת לחמם היום אוכל באמצעות קרני חום כמעט בכל בית.

מה המשותף לכל אלה? כשאותם חוקרים הבינו שמשהו השתבש, הם לא הניחו לטעות לחלוף, והעמיקו בה מתוך סקרנות ואמונה שיש פה פוטנציאל לחשיפה חדשה. "המדע לא היה מתפתח אם כל הניסויים המדעיים היו מתפתחים בדיוק לפי הציפיות של החוקרים", כתבו תמי שם־טוב ומיכאל פאוסט בספרם "מטעויות לתגליות" שיצא לאחרונה לאור. אהרן קנטרוביץ מבחין בין שני המושגים הללו בספרו "מהאמבה ועד איינשטיין": המצאה דורשת מוח אנליטי שמוכוון לפתור בעיה במציאות; תגלית ביסודה מוח אינטואיטיבי וגמיש שגילה משהו והמשיך לחקור אותו.

לאחרונה נחשפתי לחבורת גוגל X - סיירת החדשנות של ענקית הטכנולוגיה. מדובר בחבורה מגוונת של מהנדסים, כימאים, סופרים, אנשי רוח ועוד, שבניגוד לכל אינסטינקט או נורמה, פועלת בסביבה שמעודדת טעויות. ממש ככה. ולא רק זה, על כל טעות מתקבל בונוס, על סגירת פרויקט אחרי חצי שנה או שנה מתקבל בונוס ממש גדול ואפילו מדבקת "רעיון לפח" (נייר מקומט שכזה) לשים על הלפטופ בגאווה.

מרחב לטעות, שגיאה או כישלון הוא מרחב ללמידה. אנחנו זוכרים איפה טעינו, והלמידה היא מיידית ונצרבת עמוק בתודעה. כשאנו ממוקדים בתהליך ולא בתוצאה, ונשפטים לא רק על הצלחה, אנחנו צומחים.

ארגונים שמקדשים את זה, ולעובדים בהם יש אומץ לקחת סיכונים, מעודדים חדשנות ויצירתיות. לעומת זאת, כשהחשש לטעות גדול, הוא משתק את העובדים. כאן כמובן גם נכנסת הדוגמה האישית של מנהלים והמשמעות של יצירת תרבות ארגונית מותאמת.

כשיש מרחב לטעות והיא נתפסת כהזדמנות שצריך לקבל ולחבק, יש מרחב גדול לגילויים טובים. כפי שאמר תומס אדיסון: "לא נכשלתי מעולם, רק גיליתי 10,000 דרכים שלא עובדות", או במילים אחרות - כישלון הוא פשוט תוצאה אחרת ממה שהתכוונתם לו.

הוספה לנושאים שמעניינים אותי

רוצה להתעדכן בנושאים הקשורים לכתבה?

לחיצה על הנושא תוסיף אותו לרשימת "הנושאים שמעניינים אותי", שםניתן לקרוא ולנהל את ההתראות כשמתפרסמת כתבה בנושא.

לצפייה בכתבות וניהול הנושאים, יש ללחוץ על כפתור בסרגל העליון

הבנתי, תודה!

לתשומת לבכם: מערכת גלובס חותרת לשיח מגוון, ענייני ומכבד בהתאם ל קוד האתי המופיע בדו"ח האמון לפיו אנו פועלים. ביטויי אלימות, גזענות, הסתה או כל שיח בלתי הולם אחר מסוננים בצורה אוטומטית ולא יפורסמו באתר.

# data[].attributes.attachment_link.title
הפרויקט שלכם נכשל? מגיע לכם בונוס ממש גדול על זה

# data[].attributes.attachment_link.description
המדען הסקוטי אלכסנדר פלמינג גילה את הפניצילין בעקבות טעות מקרית שהתעכב עליה, הפיזיקאי אנרי בקרל שכח לוח צילום במגירה שהוביל אותו לחשוף את הרדיואקטיביות לראשונה, והמהנדס פרסי ספנסר מצא שוקולד נמס במכנסיו לאחר שעבד במעבדה - ואז המציא את המיקרוגל ● מתברר כי שגיאות וכישלונות דווקא יכולים להביא להצלחות כבירות ● ויש אפילו מי שמתגמל על זה ● סרנדיפיטי

# data[].attributes.headline
הרצאה חדשנות דר' דולפין

# data[].attributes.subject
הרצאה חדשנות דר' דולפין

# data[].attributes.attachment_link.title
הרצאה חדשנות דר דולפין

# data[].attributes.headline
שאלון חוזקות

# data[].attributes.subject
שאלון חוזקות

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
You are unique in the world and united in your strengths with all of humanity. Discover your Character Strengths Profile and begin living each day as the very best version of yourself.

Discover Your Strengths

Take the Free Strengths Survey to begin living your best life. Research shows that applying your strengths can increase confidence, happiness, positive relationships and reduces stress and anxiety. Discover your strengths today!

Take The Survey Now!

Help Others Build Their Strengths

The VIA Survey is trusted by researchers and professionals around the world to assess character strengths. Create your free VIA Pro Dashboard to distribute and manage the VIA Survey to your clients or students.

Learn More

Step 1

Discover Your Strengths

This short survey takes only 12 minutes - and 90% of survey takers look forward to applying their results.

Learn More

Step 2

Activate Your Strengths

Research shows that using your character strengths can boost your well-being. Get started with one of VIA's easy-to-use reports or on-demand courses. VIA's reports and courses are all designed to make it easy for you to bring your strengths to life and feel more energized and confident.

Why Strengths Matter More Than Ever

Across the globe, people are struggling to enjoy their lives due to an array of mental health challenges while the desire to feel good is rated as a priority for many. Globally, 79% of respondents rated wellness as a priority while 42% of those said it was a top priority in their lives. (McKinsey)

76%

of workers report a mental health symptom

70%

of chronic illnesses have a mental health component

61%

of U.S. adults struggle with anxiety and depression

Character Strengths Promote Flourishing

VIA Character Strengths are the only scientifically validated strengths assessment that helps people flourish across every aspect of their lives-and at each stage of life. People rely on their character strengths at age 22, 42, 62, and 82 to achieve goals, remain resilient, deepen relationships, and feel like their true selves.

At Work

People spend significant time at work - character strengths help people bounce back from difficulties while continuing to thrive and contribute to team morale.

At Home

Connections to the people we share our lives with are critical for thriving-character strengths help people appreciate each other and feel understood.

At School

The classroom is a place of growth and challenge. Character strengths give students, teachers, and professors an energizing source of confidence to draw from.

Begin Your Strengths Journey Today!

Get Started!

# data[].attributes.attachment_link.title
VIA Character Strengths Survey & Character Reports | VIA Institute

# data[].attributes.attachment_link.description
Do you know your character strengths? Once you do, you'll be empowered to face life's challenges, work toward goals and feel more fulfilled, personally and professionally. Take the free personality assessment test from the VIA Institute on Character so you can discover your strengths today.

# data[].attributes.headline
אז למה לי פוליטיקה עכשיו - סיכום

# data[].attributes.subject
אז למה לי פוליטיקה עכשיו - סיכום

# data[].attributes.attachment_link.title
למה לי פוליטיקה - סיגל הראל ויס

# data[].attributes.headline
טד : שפת הגוף מעצבת אותנו

# data[].attributes.subject
טד : שפת הגוף מעצבת אותנו

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Get a daily email featuring the latest talk, plus a quick mix of trending content.

By subscribing, you understand and agree that we will store, process and manage your personal information according to our Privacy Policy

# data[].attributes.attachment_link.title
Amy Cuddy: אמי קדי: שפת הגוף שלכם מעצבת אתכם

# data[].attributes.attachment_link.description
שפת גוף משפיעה על כיצד אחרים רואים אותנו, אבל היא גם עשויה לשנות את דרך הסתכלותנו על עצמנו. פסיכולוגית חברתית, אמי קדי, מראה כיצד "תנוחה עוצמתית" -- עמידה בתנוחה המשדרת ביטחון, אפילו אם אנו לא חשים כזה -- עשויה להשפיע על רמות הטסטוסטרון והקורטיזון במוח ואפילו להשפיע על סיכויינו להצליח.

# data[].attributes.headline
עיקרי מפגש 4

# data[].attributes.subject
עיקרי מפגש 4

# data[].attributes.attachment_link.title
עיקרי מפגש 4

# data[].attributes.headline
הנחיות מצגת סיום 

# data[].attributes.subject
הנחיות מצגת סיום 

# data[].attributes.attachment_link.title
מצגת סיום קפיצת המדרגה שלי

# data[].attributes.headline
דף הנחיות פרוייקט

# data[].attributes.subject
דף הנחיות פרוייקט

# data[].attributes.attachment_link.title
דף הנחיות פרוייקט קפיצת המדרגה שלי 

# data[].attributes.headline
נאום ההשראה סטיב ג'ובס

# data[].attributes.subject
נאום ההשראה סטיב ג'ובס

# data[].attributes.attachment_link.title
נאום של סטיב ג'ובס באוניברסיטת סטנפורד עם כתוביות 1/2

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"למצוא את התשוקה הפנימית שלך?" - מתברר שזו מנטרה לא מועילה

במקום ללכת אחרי התשוקה שלך, עדיף לפתח תשוקה. כך טוענים חוקרים מאוניברסיטת סטנפורד.
האמונה שיש לנו תשוקות ועניין פנימי ושצריך רק למצוא אותם, מגבילה את אפשרות ההתפתחות שלנו וגורמת לנו להיכנע במסע למימוש מקצועי ברגע שאנו נתקלים באתגר גדול מדי.

מהמנטרה משתמע שיש מספר מוגבל של תחומי עניין ושמה שנותר לנו זה לאתר אותם.

אך גישה כזו מצמצמת לאנשים את המיקוד וגורמת להם להזניח תחומים שעשויים לעניין אותם אם רק יפתחו אותם.

לטענת החוקרים, היא גם נוגדת את האופן הטבעי שבו נוצר אצלנו עניין כלפי משהו.

במחקרים נבדקו האמונות של אנשים לגבי מה מוביל אותם להצליח או להיכשל בנושאים שמעניינים אותם.

במחקר התבקשו 470 סטודנטים להגיב לחומרים "ריאליים" לעומת "הומניים" והתברר שאלו שחשבו שהם רק צריכים למצוא את התשוקה הפנימית שלהם כלל לא היו פתוחים להתעניין בחומרים שנגדו את מה שהם חשבו על עצמם ("הומניים" לא היו פתוחים לקרוא חומרים "ריאליים" וההפך).

גם כאשר הצליחו החוקרים להציג לסטודנטים תכנים מרתקים בנושא חדש, הסטודנטים שהאמינו שצריך למצוא את התשוקה ולא לפתח אותה, נמנעו מלהתמודד עם אתגרי חשיבה שהופיעו בחומרים אלו.

החשיבות להתייחס לתשוקה מקצועית כמסע התפתחות חשוב במיוחד בעידן בו אנו מבקשים להיכנס לעולמות אינטר-דיסציפלינאריים.

הצלחה ופריצת דרך נוצרים פעמים רבות בעת יצירת קשרים חדשים בין תחומים שונים, שלא היה ביניהם קשר בעבר.

מי שמחפש להתחדש ולחדש, כדאי שיאמין בכך שעניין ותשוקה הם נושאים שצריך לפתח ולהתפתח איתם ולא רשימה פנימית סגורה שצריך רק לאתר.

לכניסה לקישור לחצו כאן

# data[].attributes.attachment_link.title
"למצוא את התשוקה הפנימית שלך?" - מתברר שזו מנטרה לא מועילה - מתודיקה

# data[].attributes.attachment_link.description
במקום ללכת אחרי התשוקה שלך, עדיף לפתח תשוקה. כך טוענים חוקרים מאוניברסיטת סטנפורד.

# data[].attributes.headline
משימת בית 3 : מכתב מן העתיד

# data[].attributes.subject
משימת בית 3 : מכתב מן העתיד

# data[].attributes.attachment_link.title
מכתב מן העתיד 

# data[].attributes.headline
עיקרי מפגש 3

# data[].attributes.subject
עיקרי מפגש 3

# data[].attributes.attachment_link.title
עיקרי מפגש קפיצת מדרגה 3

# data[].attributes.headline
סרטון רצף פעולות המכוונות למטרה משותפת

# data[].attributes.subject
סרטון רצף פעולות המכוונות למטרה משותפת

# data[].attributes.attachment_link.title
פרויקט רצף פעולות

# data[].attributes.headline
משימת בית 2 : בחירת נושא לפרוייקט הובלה

# data[].attributes.subject
משימת בית 2 : בחירת נושא לפרוייקט הובלה

# data[].attributes.attachment_link.title
פרוייקט קפיצת מדרגה מפגש 2

# data[].attributes.headline
עיקרי מפגש 2

# data[].attributes.subject
עיקרי מפגש 2

# data[].attributes.attachment_link.title
עיקרי מפגש 2

# data[].attributes.headline
משימת בית מפגש 1

# data[].attributes.subject
משימת בית מפגש 1

# data[].attributes.headline
עיקרי מפגש 1

# data[].attributes.subject
עיקרי מפגש 1

# data[].attributes.attachment_link.title
עיקרי מפגש 1 

# data[].attributes.headline
סילבוס קפיצת המדרגה שלי 

# data[].attributes.subject
סילבוס קפיצת המדרגה שלי 

# data[].attributes.attachment_link.title
סילבוס תוכנית קפיצת המדרגה שלי מעודכן 2023

# data[].attributes.headline
מדד האושר העולמי

# data[].attributes.subject
מדד האושר העולמי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ישראל קפצה למקום הרביעי במדד האושר של האו"ם, שפורסם היום ובחן את רמות האושר במדינות החברות בארגון בין 2020 ל-2022. הדוח החדש גילה כי רמות האושר בעולם לא הושפעו ממגפת הקורונה, שגבתה חיים של כמעט 7 מיליון איש, שיתקה מדינות שלמות והאטה את הכלכלה העולמית.

הפרמטרים העיקריים לאושר על פי המדד הם: תמ"ג, תמיכה חברתית, תוחלת חיים בריאים, חופש לבצע בחירות בחיים, נדיבות וחוסר בשחיתות.

במקום הראשון במדד נמצאת פינלנד עם דירוג אושר ממוצע של 7.8. אחריה מדורגות דנמרק ואיסלנד עם דירוגים של 7.58 ו-7.53 בהתאמה. ישראל כאמור ממוקמת במקום הרביעי במדד עם דירוג של 7.47. לפי המחקר, ישראל עלתה ב-5 מקומות מהדוח הקודם, והמדדים נוספים שנבדקו היא נעה בין מקום שני למקום ה-8. חשוב להדגיש כי הנתונים נכונים עד סוף 2022, ולא כוללים את התהפוכות שעוברת המדינה בשבועות האחרונים.

המחקר, שבדק יותר מ-100 אלף אנשים ב-137 מדינות, גילה כי רמות האושר היו קצת גבוהות יותר בעולם אחרי המגפה. כשהמשתתפים שהתבקשו לדרג את איכות החיים מ-1-10, הממוצע שהתקבל ב-2020-2022 היה זהה לזה של 2017-2019. אבל, נראה כי הממוצע ירד קצת במדינות מערביות, בזמן שהוא גדל בשאר העולם.

גם מדד ה"אומללות" העולמית נבדק במחקר, ונמצא כי הוא נפל, ביחוד בקרב אנשים מבוגרים, שהעידו על שיפור באיכות החיים בשלוש השנים שנבדקו.

נתון מעניין שמתגלה במחקר הוא השוני בין המדינות המפותחות למדינות המתפתחות. 15 מתוך 20 המדינות המדורגות בראש מדד האושר הן אירופאיות, והחמש הנוספות הן ארה"ב, קנדה, ניו-זילנד, אוסטרליה וישראל. מבין 20 המדינות שמדורגות בתחתית נמצאות הודו, ירדן ובנגלדש ו-13 נוספות נמצאות באפריקה.
10 המדינות המאושרות על פי מדד האו"ם:
הוספה לנושאים שמעניינים אותי

רוצה להתעדכן בנושאים הקשורים לכתבה?

לחיצה על הנושא תוסיף אותו לרשימת "הנושאים שמעניינים אותי", שםניתן לקרוא ולנהל את ההתראות כשמתפרסמת כתבה בנושא.

לצפייה בכתבות וניהול הנושאים, יש ללחוץ על כפתור בסרגל העליון

הבנתי, תודה!

לתשומת לבכם: מערכת גלובס חותרת לשיח מגוון, ענייני ומכבד בהתאם ל קוד האתי המופיע בדו"ח האמון לפיו אנו פועלים. ביטויי אלימות, גזענות, הסתה או כל שיח בלתי הולם אחר מסוננים בצורה אוטומטית ולא יפורסמו באתר.

# data[].attributes.attachment_link.title
מדד האושר של האו"ם: איזו מדינה במקום הראשון, ואיפה ישראל?

# data[].attributes.attachment_link.description
פורסם מדד דירוג האושר של האו"ם, שבחן את השנים 2020-2022 ● המחקר, שבדק יותר מ-100 אלף אנשים ב-137 מדינות, התמקד ברמות האושר לאחר מגפת הקורונה ● בישראל, ממוצע האושר עומד על 7.47 מתוך 10

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
סיימתי השבוע להרצות בפני צוות של סטראט-אפ ישראלי חדש ומרתק, Here mobility, חברה 'חצופה' המחברת את כל שוק התחבורה העולמי תחת פלטפורמה אחת. כל אוטובוס, מונית, רכבת, ואפילו קטנוע חשמלי, ממופה בעולם, והכול מתחבר יחד לכל דרך שבה ארגון מבקש להסיע את לקוחותיו. יש להם כבר שני מיליון וחצי רכבים רשומים בתוך פחות משלוש שנים.

"אנחנו, כחברה, החלטנו לדייק לעצמנו", סיפר לי המנכ"ל ליעד, והזכיר לכולם בדרכו השקטה, "רצינו למצוא את הדרך שנכונה לנו להיות סטארט-אפ. לא לשכור האנגר נטוש ולא לעבוד בלילות. לא חייבים לנוע בין אופוריה לחרדה קיומית שהמימון לא יגיע והכול ייסגר לעד. באתי עם חלום לא הגיוני, בזה הייתי כמו כל סטארט-אפ, אבל מאותו רגע רציתי לדייק לעצמי ולאנשים איתי איך נכון לנו לחיות.
"מהרגע הראשון היינו סטארט-אפ מתחיל בתוך חברה גדולה ותומכת. הכול קורה נורא מהר, גדלנו בתוך שנתיים מ-30 עובדים ל-230. אבל האווירה, הדרך, הניהול, היומיום - הם בדרך שלנו".

קשה, בתוך כל הרעש, ההמולה, ההשוואה וה-buzz words לדייק לעצמנו איך הכי נכון לנו ללמוד ולהתקדם. ליעד הוביל במשך שנים את תחום הדטה ואיכות המפות בחברת 'ווייז', והוא מבין משהו בניווט. אנשים שפועלים מתוך דיוק עצמי גבוה, בדרך כלל מיישמים זאת בעוד מעגלי חיים, זה תופס גם לגביו. כשהתחתן עם אשתו הם החליטו לעזוב הכול באמצע ולנסוע לירח דבש לחצי שנה. אמרו להם שזה לא אחראי, אבל הם נסעו והוכיחו שזה עבד להם. גם כשחשב על המיזם החדש, חברים טובים וקרובים הזהירו אותו לא להמשיך עם זה. הם פירטו באוזניו את כל הנימוקים המלומדים. ליעד הקשיב והחליט לפעול ההפך.

זה תמיד מרתק אותי, אנשים עם רמה כל כך גבוהה של דיוק עצמי. מין שילוב של חשיבה עצמאית, תחושת בטן מפותחת ויכולת להבין את עצמם ואת העולם מסביב. השאלה המתבקשת היא האם אפשר ללמוד את זה? ואם כן - איך? יש כאלה שמשוכנעים שאפשר.

דוגמה מרתקת נמצאת באיטליה, בעיר רג'ו אמיליה, שבה צומחת אחת משיטות החינוך המדוברות בעולם לגילאי הגן. ד"ר נעמה צורן, שמקדישה את רוב חייה לחקר השיטה ומייצגת אותה בישראל, הזמינה אותי לפני שנים לביקור במקום כדי לראות מקרוב את הקסם מתרחש. גן הילדים היפהפה מוקף מצלמות, לא כי מישהו חושש מהסייעת. המבוגרים בגן מתעניינים מאוד באופן שבו הילדים מתנהגים ופועלים בכל שלב ושלב לאורך היום. מדי פעם מוזמן אחד הילדים לשיחה מרתקת שבה הוא נשאל המון שאלות: איך היה לך היום? איפה הרגשת יותר מרוכז? איך יותר טוב לך, לבד או בקבוצה? בחדר, או בחוץ בחצר? אילו תחושות עברו לך בגוף? איפה ולמה הרגשת בטוח ומרוכז? צפיתי בשיחה עם ילד בן ארבע וחצי ולא יכולתי שלא לשאול: מה אתם עושים?!? הם הסבירו לי שהם עובדים עם הילדים על דיוק עצמי ורפלקציה: על היכולת שלהם להבין כבר מגיל צעיר איך טוב ומדויק להם, מה הם יכולים להבין ולהסיק מהיום שעברו בגן, כדי שיהיה יותר מתאים להם בשבוע הבא. "זה לא מוקדם מדי לשיחה הזאת, גיל ארבע וחצי?", שאלתי. והם ענו: "זה ארבע וחצי שנים מאוחר מדי". יש שיחות כאלה המתרחשות גם כשהילדים בני שנה, הגננת מתמללת לילדים מה הם עשו לאורך היום והם סופגים את סוג השיחה הזאת. רג'ו אמיליה ידועה, בין השאר, כשיטת החינוך שמייסדה, לוריס מלגוסטה, נהג להדגיש: "זה הכול קשור ומתחיל ברפלקציה, רפלקציה, רפלקציה".

נשאלת השאלה: האם אנחנו כמבוגרים מדייקים את עצמנו גם מבחינת הסביבה שמקיפה אותנו? כולנו מתמכרים לעיסוק הקבוע בעיצוב הסביבה הכי נכונה עבור הדור הצעיר, אבל מה איתנו, המבוגרים? לכל אחד יש אנשים שבאופן קבוע 'מורידים' אותו, אבל גם אדם אחד לפחות, שבכל פעם שאנחנו פוגשים אותו הוא 'מעיף' אותנו למחשבות חדשות ומרתקות על חיינו. למה אנחנו לא פוגשים אותו יותר, ואת כל האחרים הרבה פחות? כי אנחנו לא מדייקים לעצמנו את הסט של חיינו.

ריד הופמן, מייסד לינקדאין, ביסס את כל המיזם שלו על מעגלים חברתיים המעצבים את חיינו. הוא נוהג לדבר על מעגל חמשת האנשים הקרובים לנו. אלה שאנחנו מבלים איתם הכי הרבה זמן מדי יום. האנשים האלה הם, במובנים רבים, מי שנהפוך להיות. הזדמנות טובה לשאול את עצמכם: האם דייקתם לעצמכם את דרך הדיאלוג שלכם עם האנשים שאתם מבלים איתם לאורך רוב היום בעבודה, למשל? מי האנשים שאיתם תשוחחו ותחליפו מחשבות מדי יום? מדהים בכל פעם לגלות עד כמה הסביבה הקרובה משפיעה עלינו. אנחנו מדביקים זה את זה באופן מתמיד: בפסימיות, באופטימיות, בהרגלי תזונה, בנוקשות או גמישות מחשבתית, בנטייה לכאבי ראש אפילו (שורה של מחקרים מטרידים ומשעשעים קיימים בנושא). אתם מדביקים ונדבקים, לכן כדאי לדייק לעצמכם את הסביבה שמקיפה אתכם.

ניהול זמן כאבן בוחן

ניהול הזמן הוא דרך מצוינת להבין את כוחו של הדיוק העצמי. יש אנשים שמספיקים המון וחיים כמו 'שישה אנשים לפחות', ויש כאלה שאף פעם אין להם זמן. בקשו משני חברים להיפגש לקפה ולקבל עצה. החבר שעובד 17 שעות ביום יתפנה לפגוש אתכם עוד באותו ערב, אצלכם בקפה מתחת לבית. החבר שלא עושה בעצם כלום כבר שנתיים, יציע את 'רביעי בעוד עשרה ימים, נדמה לי שיש שם חלון, אבל תן לי לברר'. בזמן שכבר תפגשו את החבר העסוק שהתפנה, הוא יכתוב לכם שלצערו רביעי בעוד עשרה ימים לא פנוי כמו שהוא חשב, אבל הוא ישלח אופציות לפגישה.

למה זה קורה? יש כאן קשר מרתק לרמת הדיוק העצמי שלנו. לכל אחד מאתנו יש שעות ריכוז גבוה שבהן אנחנו מספיקים כמו ביום שלם של עבודה, אבל רובנו לא מדייקים אותן, ולא מתמקדים בהן לשיא העשייה. בדיוק כמו בגן הילדים של רג'ו אמיליה, לכל אחד מאתנו יש את הסביבה, האווירה, האנשים, סוג הישיבה והקבוצה שטובים לנו כדי לחשוב יותר מהר ויותר יצירתי. אנחנו לא משקיעים בזה מחשבה, ולא עושים רפקלציה. אנחנו ממלאים את הלו"ז שלנו בפגישות שאפשר היה לבטל, במטלות לא הכרחיות ובאינטראקציות עם בולעי אנרגיה, מפזרי ריכוז ואנשים מלחיצים. דיוק עצמי הוא סוג של הרגל להביט על עצמנו מבפנים ומבחוץ, תוך כדי תנועה. אתם מוזמנים לנתק קשרים עם אנשים שמאיטים אתכם, ולהדק יחסים עם אנשים שביחד אתם נושמים אוויר פסגות.

להפסיק להיות 'ליד'

הקוטב השני של הדיוק העצמי הוא כפי הנראה אנשים שתמיד מרגישים 'ליד'. הם לא במקום הנכון שלהם. הם לא מצאו את העבודה שבה יש להם את הסיכוי הגדול ביותר להצליח, את הזוגיות שתמלא ותטעין אותם, או את דרך החיים שראוי להם לחיות.

הסקר העולמי של גאלופ מצביע על נתון מעורר תדהמה, שלפיו רוב תושבי העולם (85%) לא מעורבים רגשית בעבודה וממתינים, למעשה, לסוף היום ולסוף השבוע כדי לחיות בשמחה. 20 שנים נטו של עבודה במקום שאתה לא מרגיש אליו חיבור רגשי, תשוקה, תנופה, או כל מילה גדולה אחרת. המצב הזה, שבו כל כך הרבה אנשים מבוגרים לא מצאו דרך לבוא לידי ביטוי בעבודה, מעיד על הבעייתיות.

הגיוני מאוד שיש קשר עז בין חוויית זרימה בעבודה, לבין דיוק עצמי. אם נהיה 'ליד' המקום הנכון שלנו, לא נוכל לחוות זרימה. כדי ליהנות באמת ממשהו ולהרגיש התעלות, צריך להתאמן, לתרגל ולהיות טובים בו. בעבר דיברו על חוק 10,000 השעות שדרושות כדי להתאמן במשהו ולהפוך בו למומחה (מלקולם גלאדוול הזכיר זאת בספרו 'מצוינים'). אבל האמת היא שמדובר ב-25 אלף שעות תרגול, לפחות, הנדרשות כדי להגיע למומחיות (הפסיכולוג אריק אריקסון חקר זאת לעומק). אלא שלא די בזה, כי מדובר בשעות של אימון נטו. מי יכול להתאמן אימונים קשים במשך אלפי שעות? אולי מי שדייק לעצמו בדיוק מה הוא רוצה / מסוגל / טוב בו / אוהב.

לכל אחד מאיתנו יש הרבה דברים שהוא יכול להיות ולעשות. יש מספר מצומצם הרבה יותר של דברים שמדויק לנו להקדיש להם את חיינו. איך מגלים מה הם הדברים האלה? תוך כדי תנועה. זה תהליך דינמי, שמתעדכן בכל תקופת חיים. יש אנשים שאתם פוגשים וניכר עליהם שהם חיים בהרמוניה פנימית. הם נראים כמו אנשים שיודעים בדיוק מה הם עושים. רובנו נעבוד רוב חיינו עבור אנשים שרמת הדיוק העצמית שלהם הרבה יותר גבוהה משלנו. במפעל החלומות שלהם אנחנו עובדים.

הרבה פעמים אנחנו מעיזים ועוברים לעבודה אחרת, או תחום חדש, ואחרי רגעים בלתי נסבלים של מועקה ולחץ, מגיע הרגע הזה - שבו הגוף מרגיש שהגענו אל מקום יותר מדויק לנו. המועקה של להיות 'ליד' מכבידה מאוד, היא מלווה פעמים רבות בתחושה שאנחנו לא באמת מבינים ויודעים להרגיש בבטן ולשלוף תשובות. העשייה הופכת אז למשהו מאומץ ומלאכותי מצדנו. דיוק עצמי, לעומת זאת, מעניק לנו תחושה שאנחנו בבית, ואיתה גם מגיע האומץ לפעול.

לנטוש את הכללים

כל מכשיר טכנולוגי כבר יודע לפנות אליכם בשם הפרטי שלכם, להמליץ לכם במה לצפות או איזו מוזיקה לשמוע, ובקרוב להגיע בצבעים שאתם מעדיפים. הגיע הזמן שנדע על עצמנו יותר. חשוב מאוד לשאול איך אני מחבר את מה שקורה כאן לחיים שלי בחוץ. התוצאה של דיוק עצמי כזה היא פיתוח של מוטיבציה פנימית וחיבור רגשי גדול הרבה יותר עם סיכוי ליהנות, להפיק המון, להיות בזרימה ולהצליח בלימודים.

בשנה האחרונה הוצאתי ספר ('הורות וחינוך במאה ה-21'). חיפשתי את הדרך המדויקת לי כדי להגיד משהו חדש על תחום שכל כך הרבה נאמר עליו. במשך שלוש שנים וחצי עבדתי עליו בדרך שאני יודע שעובדת לי: ביקרתי בעשר מדינות ונכנסתי ללמד ולחוות מקרוב איך נראה שם החינוך, ראיינתי הרבה הורים וחוקרים ומחנכים במדינות שאליהן הגעתי. לימדתי בעשרות יישובים בישראל. בסופו
של דבר ערכתי רפלקציה על ההורות שאני עצמי חווה, לטוב ולרע.

זה נשמע כמו תהליך ארוך ומפרך, אבל אני חוויתי אותו אחרת, לרוב לא שמתי לב שהזמן חולף. זה פשוט היה התהליך שנכון לי: אני חייב לפגוש אנשים, לראיין, להרהר בקול רם, לשמוע ולספוג, ללכת פיזית לכל מיני מקומות, לראות בשטח איך זה קורה. הסיבה שנשאבתי לזה היא שדייקתי לעצמי את הדרך שלי לכתוב, לחקור ולגבש עמדה. זה מה שנכון עבורי.

בכל העבודה על הספר הבנתי בסופו של דבר מה מאפיין הורות מאושרת: הורים שדייקו לעצמם את הערכים שחשוב להם שהמשפחה תשאף אליהם, זאת בניגוד להורים שפועלים לפי כללים. 'כלל' זה משהו שאתה אומר לאחרים לעשות, ולא בטוח ששאלת את עצמך אם זה באמת חשוב (ללכת להתקלח לפני תשע בערב). 'ערך' זה משהו שכולם חיים לאורו, משהו שחשוב לנו בכל נימי נפשנו (נימוס לאדם מבוגר מאוד, למשל). הורות של ערכים לא מתישה אותנו כמו הורות של כללים.

מנהל טוב לא נותן 'דוגמה אישית', הוא מוביל לערכים שהוא חי בכל רגע ורגע. העובדים שלנו והילדים שלנו רגישים במיוחד לרגעים שבהם אנחנו לא מדויקים לעצמנו, הם יודעים לזהות את הזיוף, ובזה הם עזרה מדהימה לתהליך הדיוק העצמי שלנו. נסחו את הערכים שלכם, נטשו את הכללים שלכם.

אל תחששו כל כך מהשוואות. ההשוואה לאחרים ודומים יכולה לעזור לכם לדייק את עצמכם. טוב לפעמים להשוות, לקנא, להתפעל, לכעוס, לא להבין איך הוא ולא אני. שום דבר בתהליך הדיוק העצמי הוא לא סטרילי ונקי מכעסים עצמיים, מתחושות החמצה או תסכול. דיוק עצמי הוא תהליך של שיוף עצמי, וזה מכאיב קצת לפעמים, להבין מה לא נהיה, אילו מהחלומות לא נגשים, אילו פטנזיות לא יתגשמו. אבל הפיצוי שתהליך הדיוק העצמי מציע הוא עצום: תנופה טבעית של זרימה, של אומץ, ובעיקר רגעים מתוקים של הפתעה, שלנו לעצמנו.

רעש גדול שמוביל לשקט מתוק

ישנן כמה שאלות שאפשר לחשוב עליהן כשחושבים על 'דיוק עצמי'.

ניקח, לדוגמה, מסלול לימודי כלשהו, שהחלטנו להירשם אליו. זו יכולה להיות כל מסגרת של התפתחות. כיצד אפשר לדייק את חוויית הלמידה? אפשר לשאול את עצמנו שאלות ספציפיות:

1. מה עובד לי הכי נכון ואיך הכי מעניין לי? (להקשיב, לרשום ולסכם, להשתתף, לשבת קרוב, לקרוא קודם, לחקור על המרצה כדי לדעת מה אפשר לשאול ולקבל ממנו? לא להגיע למפגשים?).
2. מתי לא משעמם לי? (איפה שכחתי את עצמי, לרגע או יותר, בשיעור, מה גרם לזה שיהיה לי מעניין ואיך אפשר לשחזר את זה?).
3. איפה אני ב'זרימה'? איפה מעניין לי עד כדי שאני 'שוכח' את עצמי ואת השעון? איפה אני כל כך 'בתוך הדבר' שאני לא חושש מכישלון?
4. מה זה נותן לי בעצם? איך מה שלמדתי השבוע עוזר לי בחיים? למה אני צריך את זה, בעצם? בטווח הקרוב בעבודה או בחיי?
5. איך אני עוזר לעצמי להשתפר בזכות כל דבר חדש שאני לומד? איך אני מטפח את העובדים/הילדים שלי בעזרת החומר החדש שרכשתי? איך אני מבלה את הזמן שלי יותר נכון עבורי בזכות הקורס שעברתי?
6. איך אני תורם לאושר של אנשים שסביבי בזכות מה שלמדתי בקורס?
זה נשמע כמו רעש גדול, אבל זה מוביל לשקט מתוק במיוחד. בשפה פשוטה יותר: למה אני פה? האם להמשיך להגיע? ואיך אני מתאים את הקורס הזה בדיוק, אבל בדיוק, לאיך שנכון לי לצרוך אותו?

הוספה לנושאים שמעניינים אותי

רוצה להתעדכן בנושאים הקשורים לכתבה?

לחיצה על הנושא תוסיף אותו לרשימת "הנושאים שמעניינים אותי", שםניתן לקרוא ולנהל את ההתראות כשמתפרסמת כתבה בנושא.

לצפייה בכתבות וניהול הנושאים, יש ללחוץ על כפתור בסרגל העליון

הבנתי, תודה!

# data[].attributes.attachment_link.title
ד"ר אייל דורון מסביר איך הדיוק העצמי ייקח אותנו הכי רחוק שאפשר

# data[].attributes.attachment_link.description
תמיד היו יחידים שפעלו בעולם כאילו היה מגרש משחקים הפתוח רק בפניהם ● היום היכולת הזו היא ערכת ההישרדות של כל מי שרוצה לצלוח את העולם החדש ● חוקר היצירתיות ד"ר אייל דורון מסביר ל"ליידי גלובס" כיצד כל זה מוביל לצורך ליזום, תוך חתירה לדיוק עצמי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מתי בפעם האחרונה שיניתם את דעתכם לגבי נושא מהותי? עולם הערכים והאמונות שפיתחנו עם השנים הוא סלע יסוד באישיות שלנו - מה שמקשה מאוד על שינוי ועיצוב מחדש שלו, בטח ובטח בגיל מבוגר. ועדיין, גמישות מחשבתית היא סממן אנושי מובהק, והמוח שלנו נמצא בתהליך למידה והתפתחות מתמדת. מגזין Aeon הציף את השאלה הזו בפני הגולשים וקיבל כמה תשובות מרתקות.

אופי חלש או כושר הסתגלות לנסיבות משתנות?

לכאורה, דעה מוצקה היא סימן לאישיות יציבה, כמו גם לערכיות, אמונה עצמית וביטחון עצמי. אנשים שמשנים את דעתם בכל פעם שהם שומעים רעיון חדש עלולים להימצא בטלטלה נפשית מתמדת. ואולם, כל שינוי במציאות מחויב בשינוי מקדים בתפיסה. ספרו של הווארד גרדנר Changing Minds: The Art and Science of Changing Our Own and Other People's Mind s (בהוצאת בית הספר לעסקים של אוניברסיטת הרווארד) עוסק בהרחבה בדרכי הפעולה של המוח ובאופן שבו דעות מתעצבות. די להציץ בביקורות על גבי הכריכה כדי לקבל מושג לגבי חשיבות היכולת לשנות את דעתנו:

מרטין סליגמן, מאבות הפסיכולוגיה החיובית, הביע דעתו על הספר: "אחד מהפסיכולוגים המובילים בזמננו התעמת עם השאלה העמוקה ביותר בתחום: כיצד ומתי אנו משנים את דעתנו?" ג'ון ס. ריד, לשעבר יושב ראש ומנהל הבורסה לניירות ערך בניו יורק התבטא באופן דומה: "לגרום לדברים להיעשות כמעט תמיד כרוך בשינוי דעות". דניאל גול, מחבר הספר Primal Leadership, כתב כי "כל אדם שצריך להוביל שינוי עמוד בפני האתגר לשנות דעות - תחילה את שלו".

הביקורות הללו מלמדות שאנשים המובילים בתחומם מסכימים ששינוי דעה הוא תנאי הכרחי לצמיחה. ואולם, כדאי להשתמש באחריות ביכולת המופלאה שניתנה לבני האדם לנהל את המחשבות שלהם, וליישם אותה למטרות חיוביות כמו צמיחה אישית.

אנשים מספרים על שינוי דעה מהותי

כאמור, למדור השאלות של Aeon הגיעו מספר תשובות מסקרנות לגבי שינויי דעות. התהליך שהביא את אותם אנשים לאמץ השקפה חדשה על הנושאים החשובים להם יכול לעורר השראה ולפתוח את האופקים לשינויים גם אצלנו.

התשובה שזכתה לתואר "בחירת העורך" הגיעה מבן לילי, פיזיקאי תיאורטי, שמשתף כיצד ההגדרה הקשה שלו למדע השתנתה והפכה גמישה ורחבה יותר. עבור חוקרי חלקיקים באנרגיה גבוהה מסגרת החוקים המדעית היא לחם חוק, וכל פיתוח של תיאוריה חדשה כרוך בהוכחות על פי סטנדרט מדעי מדוקדק. כשהגיעה תיאוריית המיתרים היא טרפה את הקלפים, כיוון שהייתה אפשרית - אך לא היו לה הוכחות חותכות. בעקבות כך המדענים התפצלו לשני מחנות - היו פיזיקאים שאימצו חשיבה נועזת ופורצת מסגרת לגבי היתכנותה של התיאוריה, בזמן שהאחרים דבקו בקו הישן. לילי מעיד על עצמו כי היה תומך מושבע באסכולה השמרנית.

ואם על פניו נדמה כי מדובר בוויכוח משמים בין אקדמאים מנומסים, הרי שהמציאות לא יכולה להיות רחוקה יותר. המחלוקת לגבי תיאוריית המיתרים היא אחת הסוערות בעולם המדע וכרוכה בכסף גדול למחקרים, ביוקרה עולמית ובאידיאולוגיה. לילי מספר כי היו אפילו בדיחות בין המחנות: "צחקנו על כך שאפשר לבחון את התיאוריה, אבל צריך מאיץ חלקיקים בגודל מסלול ההקפה של פלוטו". הומור של מדענים... בכל מקרה, הנקודה היא שלשני המחנות היו אוהדים אדוקים.

שינוי פרספקטיבה מפתח את היצירתיות

ואולם, אחרי שעזב את האקדמיה ויצא לתפקיד חדש, התבהרו ללילי שני דברים. הראשון - שמבחוץ נראה הוויכוח על תורת המיתרים הרבה פחות חשוב, והשני - שהוכחה מדעית היא לא בהכרח המילה האחרונה במחקר. הוא מציין כדוגמאות את חקר האבולוציה ובריאות הציבור כשני תחומים שבהם קשה עד בלתי אפשרי לבחון חלק משמעותי מההשערות, ועדיין יש דרכים להגיע למסקנות קונקרטיות.

וכאן טמון הקסם - כשאין דרך להגיע למסקנות חדשות בכלים הנתונים, אנו יכולים וצריכים לפתח דרכים חלופיות ויצירתיות כדי להגיע לתשובות. "כנראה יש משהו בלחלום בגדול על תיאוריות ואז למצוא את הדרך משם", אומר לילי ומשאיר אותנו עם שיעור מעורר מחשבה - כולנו מועדים לנטייה מחשבתית שיכולה לחסום התפתחות. הרעיון הוא לזהות אותה ולדעת לעקוף אותה כשצריך.

זוהי רק דוגמה אחת מבין תשובות מאלפות נוספות, ביניהן זו של מרינה בנג'מין, שמספרת כיצד זנחה את האמונה בקומוניזם, או של תומס ברוקס שמספר על הדרך שבה הפך לחסיד של הגל והבין ששונות יכולה לאחד. בדומה לבן לילי, הגל "אילץ" את ברוקס למצוא דרכים מקוריות לקשר בין תיאוריות ורעיונות. ויש עוד לא מעט תשובות מרתקות ומעוררות השראה.

פרידריך ניטשה אמר פעם: "נחש שאינו יכול להשיל את עורו נידון למוות. באותו אופן, מוחות שאינם מסוגלים לשנות את דעתם, חדלים מלהיות מוחות". לעתים שינוי דעה מצריך אירוע או טריגר חיצוני, אבל כנראה שזה טבענו ואין סיבה להילחם בו - כיוון שהוא נועד להפרות ולרענן אותנו מפעם לפעם.

כתבות נוספות שעשויות לעניין אותך:

איך לקבל את המציאות ולחיות עם זה בשלום - חוואי בן 86 מלמד שיעור לחיים

משחקי מוח: עד כמה אתם חושבים בדפוסים?

יריב גוטליב מסביר בדקה וחצי - מה כל כך טוב בלהתחיל מחדש?

עוד מרדיו מהות החיים:

מהו החטא הכי חמור בעיניכם? האם יש דרך לכפר עליו? אלון נוימן בתכנית מיוחדת על חטאים

# data[].attributes.attachment_link.title
רגע של בדיקה עצמית: האם אנו מסוגלים לאמץ דעות וערכים חדשים? - מהות החיים

# data[].attributes.attachment_link.description
מגזין Aeon שואל את הגולשים מתי שינו את דעתם בנושא משמעותי