# data[].attributes.attachment_caption
Kennicott 3v-4r - זוגות עמודים עם איורי דרקונים

# data[].attributes.headline
זוגות עמודים ואיורי דרקונים - יוכבד וקטי

# data[].attributes.subject
זוגות עמודים ואיורי דרקונים - יוכבד וקטי

# data[].attributes.body
התנ"ך של סרוורה, שהועתק בשנת 1300 ונמצא כיום בספרייה הלאומית בליסבון, היה מקור חשוב לכתבי יד מאוחרים יותר, כולל תנ"ך קניקוט. הוא התפרסם בזכות המסורה המיוחדת המיקרוגרפיה של יהושע אבן גאון. לצד המסורת הקסטיליאנית, נמצאים בכתב יד מוטיבים גותיים, ביניהם - הדרקונים. יוסף הצרפתי שאייר את הכתב חרג לא מעט ממסורת העיטור הקסטיליאנית האייקונית וצייר דמויות של חיות ויצורים היברידיים. ניתן להגיד כי התנ"ך של סרוורה מייצג מפגש בין התרבות הוויזואלית הגותית למסורת מודחאר.

כתב היד של קניקוט בא לא רק לשאוב השראה מסרוורה אלא גם לעלות עליו ביופי הקליגרפי והעיטורי. אנחנו עדים לכך שתנ"ך סרוורה שומר על טון רציני למרות המוטיבים הגותיים שבו, בעוד שלתנ"ך קניקוט אופי שובב יותר. המגמה הזאת משתקפת גם בדמויות הדרקונים.

# data[].attributes.attachment_link.title
Без названия

# data[].attributes.headline
השוואת הדרקונים - ספר המכלול

# data[].attributes.subject
השוואת הדרקונים - ספר המכלול

# data[].attributes.attachment_caption
שלושת הדרקונים בפרשת ושלח

# data[].attributes.headline
השוואת דרקונים - סימני פרשה

# data[].attributes.subject
השוואת דרקונים - סימני פרשה

# data[].attributes.headline
דוגמאות לדרקונים - קניקוט

# data[].attributes.subject
דוגמאות לדרקונים - קניקוט

# data[].attributes.attachment_link.description
View high resolution digitized images of Bodleian Library MS. Kennicott 1 Hebrew Bible with David Kimhi’s Sefer Mikhlol (‘Kennicott Bible’)

# data[].attributes.headline
השוואה בין תחילת פרשות

# data[].attributes.subject
השוואה בין תחילת פרשות

# data[].attributes.body
בחרתי להתמקד בנקודת הדימיון בין הסימון של תחילת הפרשות בשני התנ"כים, סרוורה וקניקוט. בשני התנ"כים המאייר בחר לציין את תחילת הפרשות עם איור ובתוכו המילה פרש, כאשר בכל פרשה האיור שונה. בעיניי מעניין לבחון כיצד על אף שאין דימיון חזותי בין האיורים השונים, לא מבחינה סגנונית ולא מבחינת תוכנית, ישנו מכנה משותף מובהק לכולם והוא האותיות פרש עם ש קטועה באמצע. הבחירה לציין את תחילת הפרשות בעזרת איור יכולה להיות מקרית, מפני שתכליתה להתמצא בקלות בספר, אבל המילה פרשה עם ש קטועה ו-ה חסרה בשני התנ"כים בכל תחילת הפרשות לא יכולה להיות מקרית. לדעתי, ה- ש הקטועה מעידה על כך שגם אם מאייר תנ"ך קניקוט שנכתב ב- 1476, לאו דווקא ראה את תנ"ך סרוורה שנכתב ב- 1300, שניהם כנראה ממשיכים מסורת של כתיבת המילה פרשה באופן מיוחד. אותי מעניין לדעת מה מקור הכתיבה באופן הייחודי הזה.

# data[].attributes.headline
השוואה - מסורה, ניצן

# data[].attributes.subject
השוואה - מסורה, ניצן

# data[].attributes.body
עיטור של המסורה ב-Cervera Bible

17r

בחרתי להשוות בעיטורים של המסורה בין שני כתבי היד. בשני כתבי היד רוב המסורה כתובה בשורות רגילות ובלי עיטורים אבל במקומות מסויימים המסורה מעוטרת - בקניקוט בעיטור דקורטיבי סביב הטקסט ואילו בסרוורה המסורה לא רק מעוטרת אלא כתובה בצורות של בעלי חיים או צורות גאומטריות שונות. כאן הבאתי דוגמא של המסורה כתובה בצורה של לטאה ארוכה. לאורך כתב היד המסורה מגיעה גם בצורות של חיות נוספות או עיטורים אדריכליים שונים, נראה שלאמן יש ממש חופש יצירתי באופן שבו הוא בוחר לעצב את המסורה. האם יש קשר בין הטקסט עצמו לצורה שנבחרה לו?

# data[].attributes.headline
נעה וסופיה - מבנה טקסט

# data[].attributes.subject
נעה וסופיה - מבנה טקסט

# data[].attributes.body
קניקוט

# data[].attributes.headline
עיטורים המסמלים את המעבר בין הספרים השונים, ניצן

# data[].attributes.subject
עיטורים המסמלים את המעבר בין הספרים השונים, ניצן

# data[].attributes.attachment_link.description
The Cervera Bible is among the oldest and most significant Sephardi Bibles to survive the destruction of most of the Jewish communities in the kingdoms of Castile and Aragon beginning in 1391 and the expulsion of the Jews from Spain in 1492 and from Portugal in 1498.

# data[].attributes.headline
איורי בעלי חיים ודמויות אנושיות- מנשה שרביט

# data[].attributes.subject
איורי בעלי חיים ודמויות אנושיות- מנשה שרביט

# data[].attributes.body
בסקירה של שני כתבי היד מוצאים את עיקר האיורים בחלק שפותח פרשות "פרש", ועוד חלוקה ספוראדית של איורים שונים, חלק גדול מרוכז בדפי הפתיחה אבל יש גם כאלה מפוזרים ללא סדר מסוים.

יש הבדל בולט בין סוגי כתבי היד: בסרוורה יש התמקדות בבעלי חיים, חלקם "רגילים" כגון אריות, זאבים וסוגי ציפורים שונים, ויש גם חיות מיתולוגיות, בעיקר סוגים שונים של גריפונים. במקרה אחד, המאייר אפילו צייר שילוב של בעלי חיים- שני מגלנים אוחזים כל אחד במקור שלו טרף- במקרה אחד דג, במקרה השני צב (!). אין דמויות אנושיות.

בקניקוט יש אמנם בעלי חיים, אבל הם מאויירים בטכניקה בסיסית יותר, ובעיקר בולט ההבדל בכך שיש איורים רבים המשלבים דמויות אנושיות, הרבה פעמים באופן קצת גרוטסקי, כולל דמויות עירומות.

את ההבדל העקרוני הזה ניתן לראות באופן בולט בדף שנראה כמעט זהה בין שני כתבי היד, הדף שבו המחבר נותן לעצמו קרדיט. בקניקוט כתוב "אני יוסף חיים זה הספר ציירתי והשלמתי" ובסרוורה "אני יוסף הצרפתי זה הספר ציירתי והשלמתי". בשני המקרים יש דמויות שונות המרכיבות את האותיות, אבל יש הבדל עקרוני ביניהן: בגרסת סרוורה האותיות מורכבות מבעלי חיים בלבד, איורים פשוטים יחסית לא צבעוניים, לעומת גרסת קניקוט שבה האותיות צבעוניות ומורכבות גם מבעלי חיים, אבל בעיקר מדמויות אנושיות, כולל גברים ונשים עירומים. חלק מהדמויות האנושיות מעוצבות כך שהן נראות מעונות (ידיים קשורות ובגוף בתנוחה כפופה באותיות ה' במילים "זה הספר").

אני לא מצליח להבין איך שולבו איורים גרוטסקיים, על גבול הפורנוגרפיים,  בספר תנך, מה גם שמדובר במחבר יהודי שמייעד את זה לקהל יהודי.

# data[].attributes.attachment_link.title
אני יוסף בן חיים סרוורה.PNG

# data[].attributes.headline
עיטור סוף התורה

# data[].attributes.subject
עיטור סוף התורה

# data[].attributes.headline
השוואה בין עיטורי 'מגן דוד'/כוכבים - ג'קי ורעות

# data[].attributes.subject
השוואה בין עיטורי 'מגן דוד'/כוכבים - ג'קי ורעות

# data[].attributes.body
שני "דפי השטיח" הללו מ תנך הקניקוט(1476), דף 122r ומתנ"ך סרוורה (1300), דף 10r מראים כיצד על פני זמן ומרחב סגנונות אמנותיים אסלאמיים השפיעו על כוכבים הם פרי רצף מסורות וקשר ויזואלי ישיר. התרבות המקומית של האזורים הצפוניים של חצי האי האיברי צפתה במתרחש בארכיטקטורה ובאמנות המקומית, ותורגמה לתנכים אלה.

שפה חזותית זו הוסיפה לא רק אסתטיקה אלא גם פרשנות על תרבות האזור והשפעת נתיבי המסחר ותרבויותיהם המשפיעות על אמנות ופריטים ניידים, כמו תנ"ך.

תנ"ך Cervera סיפק מודל רשמי עבור קניקוט. אפילו עם דפי השטיח הנוי. כוכב ה-Cervera שאנו רואים כאן הוא בעיקר על הצורה הגיאומטרית, בעוד שלכוכב קניקוט כבר יש עיטור נוסף וצבעים עזים.

*****

תנ"ך סרברה הוא בין התנ"ך הספרדי העתיק והמשמעותי ביותר ששרדו את חורבן רוב הקהילות היהודיות בממלכות קסטיליה וארגון החל משנת 1391 וגירוש היהודים מספרד ב-1492 ומפורטוגל ב-1498. דוגמה נדירה לפליוגרפיה העברית האיברית של זמנה. מואר בשפע בזהב ובצבע עם מוטיבים מוצרביים ויהודיים.

באופן כללי, האמנות הקניקוטית של כתב היד היא מודאג'אר ששואבת מסגנון הפלטרסק הספרדי. עם זאת, המסורת הספרדית אינה ההשפעה היחידה. שילה אדמונדס מצאה קשרים של מוטיבים זומורפיים של כתב היד עם איורי קלפי משחק ממרכז אירופה, במיוחד אלו שהופקו במהלך המאה ה-15 בשטחי גרמניה והולנד של ימינו, שהיו פופולריים מאוד והשפיעו במידה ניכרת על הארת כתב היד.

# data[].attributes.headline
תיאור המנורה

# data[].attributes.subject
תיאור המנורה

# data[].attributes.body
60 א', סרווירה

# data[].attributes.attachment_link.title
סרווירה - מנורה

# data[].attributes.body
קוניקוט, 305r

# data[].attributes.headline
הצמד שלו מתנ"ך קניקוט 

# data[].attributes.body
הצמד שלו מתנ"ך קניקוט 122v

השוואה מעניינת מתחילה מכך שבני התנ"כים מדובר בדף שטיח זוגי, דיי זהים בעיטור שלהם – אחד עם החותם שלמה והשני "המגן דוד". בנוסף בשני כתבי היד דפי שטיח אלו מפרידים בין "סוגי טקסט" בתנ"ך קניקוט תורה ונביאים ובתנ"ך סרוורה בין מפתח והקדמות לספר בראשית. כמו שקראנו במאמר של נרקיס וכהן-מושלין בגלל שיוסף בן חיים נסמך על תנ"ך סרוורה ישנם הרבה קווים מקבילים בתכונית העיטור והטקסט הייחודיות היא הפיתוח של היצירה בתנ"ך קניקוט. עיטור יותר מתוחכם, יפה ואלגנטי, צבעוני ומלוכד במראה הכללי שלו - מנסה להגיש את העיטור כיחידה אחת, כמכלול. דף השטיח בתנ"ך סרוורה כלל לא צבוע, אלא הוא בעט או דיו אדומה מאפיין ששונה מכלל תוכנית העיטור של התנ"ך - שיש צבע ואיורים שונים. בתנ"ך קניקוט דפי השטיח מעוטרים מאוד (צורות משוכללות יותר, עיטורי יותר, חיות בפינות וכן וצבוע). ניתן להגיד כי כמו שהוא רואה את הטקסט והאיור כמקשה אחת גם את כלל העיטורים, הן אלו שבאותו הדף והן את אלו שבדפים הסמוכים זה לזה.

# data[].attributes.headline
דרקון כסימן פרשה

# data[].attributes.subject
דרקון כסימן פרשה

# data[].attributes.headline
שוליים עיטוריים אדומים לעיטורים

# data[].attributes.subject
שוליים עיטוריים אדומים לעיטורים

# data[].attributes.body
קוניקוט, 412v

# data[].attributes.headline
שילוב בין קודש לחול: תיאור דמויות היברידיות - שרי ועידן

# data[].attributes.subject
שילוב בין קודש לחול: תיאור דמויות היברידיות - שרי ועידן

# data[].attributes.body
נקודה מעניינת לדיון, מתוך השוואה בין תנ״ך הסרוורה ובין תנ״ך קניקוט, הינה הופעתן של דמויות היברידיות כעיטור לצד הטקסט התנ״כי.

הימצאות דמויות היברידיות בספרים תנ״כיים מעוררות שאלות מכמה טעמים עיקריים: ראשית, על רקע כך שדמויות היברידיות היו נפוצות ומזוהות עם כתבי יד מאוירים במערב בימי הביניים. שנית, היות שדמויות היברידיות לקוחות מהעולם המיתי, נטול הזיקה דתית נוצרית ומקל וחומר שהיהודית.

שמנו לב כי בשני כתבי היד, דימוי הדמויות ההיברידיות הופיע לצד הנרטיב התנ״כי עצמו (קרי - לא בפתיח או הוראות דיקדוק, אלא לצד כתבי הקודש עצמם). דומה שיש בכך שילוב בין קודש לחול ובין תרבות חזותית סקולרית לליבו של התנ״ך, החיבור הדתי הקדוש מכל. אם כן, גם הבחירה להכניס דמויות היברידיות לתוך ספר המהווה את ליבת הקדושה היהודית - ״שם השם״ - היא בחירה מעוררת תמיהה.

מקור העניין אך מתחדד מהיכרות קודמת עם המרחב הספרדי אשר כה הושפע מהתרבות החזותית האסלאמית. מעניין אפוא מדוע נבחר דווקא מוטיב החיות ההיברידיות כאלמנט עיטורי מושאל מהמערב; שעה שניצבה בפני אדריכלי כתב היד כל קשת האפשרויות לדימויים חזותיים מן המערב אשר ממילא עשויים היו להיתפס בתור מוטיבים חדשניים באזור היווצרות כתבי היד. בזהירות הנדרשת יאמר כי זה עשוי ללמד על בחירה מכוונת.

# data[].attributes.headline
השוואה בין סיום ספר מלכים

# data[].attributes.subject
השוואה בין סיום ספר מלכים

# data[].attributes.body
תנ"ך קניקוט מימין (תמונה 431) ותנ"ך סרווירה משמאל (פוליו 272r).

נקודות להשוואה:

מדובר במיניאטורה שממלאת חצי עמוד, שלא כמו בין ספרים אחרים בנביאים - בהם האיור נמצא לצד הטקסט.

ההעמדה של הטקסט מלכתחילה שונה.

האיור כולל חיות, אלמנטים עיטוריים ואלמנטים אדריכליים, בהיקפים שונים

# data[].attributes.headline
מבנה עיטורי של טקסט הערות השוליים

# data[].attributes.subject
מבנה עיטורי של טקסט הערות השוליים

# data[].attributes.body
סופיה ונעה

מעניין להשוות בין אופן עיצוב ועיטור הערות השוליים בשתי גרסאות התנ״ך, כאשר ניכר שבקניקוט הקו העיצובי שומר על ההערות הטקסטואליות כתובות בצורה סטרילית ומקדש את הקריאות שלהן, ולעומת זאת בסרוורה ההערות הן עוד סוג של מצע עיטורי עבור האמן. הוא משתמש בטקסט עצמו כקו מתאר ויוצר באמצעותו דימויים פיגורטיביים ואדריכליים. במקרה של קניקוט, כשיש רצון לעטר את ההערות העיטורים מגיעים מסביב לטקסט ושומרים על מקומו המופרד.