# data[].attributes.body
Demokrātija

Konstitucionālisms

Tiesiskums

Pilsoniskās tiesības un vienlīdzība

Sabiedrības līdzdalība

Reliģijas kritika

Reliģijas tolerance

Reliģiskās prakses mainīgums

# data[].attributes.body
Hierarhiska sabiedrība, kuras augšgalā - aristokrātija.

Sabiedrība sadalīta 5 grupās - vīrieši, sievietes, heloti, vergi un bērni.

Vīriešu augstākais slānis bija aristokrāti. Aristokrāti iesaistījās polisu pārvaldē. Otrais slānis bija vīrieši ar mazāk auglīgu zemi. Tos sauca par perioikoi. Trešais slānis nodarbojās ar tirzniecību un manufaktūru.

Sievietēm bija maz tiesību, tās laiku pavadīja mājās, rūpējoties par bērniem. Sievietes drīkstēja dzert vīnu un viņām drīkstēja piederēt zeme.

Bērni apmeklēja skolas, tie mācījās lasīt, rakstīt un apguva matemātiku. Vēlāk arī literatūru un fiziskas aktivitātes. Atēnās zēniem bija obligāts militārais dienests. Meitenes mācījās, viņas apguva vieglatlētiku un dejošanu.

Pusdarbnieki ir Spartas heloti. Tos nevarēja pārdot. Helotiem bija jāpiedalās karā.

Vergi uzskatīti kā vajadzība un kaut kas normāls. Vergi iegūti tos iegādājoties, zādzībās un karos. Vergi varēja piederēt arī valstij. Vergi nodarbojās ar darbiem mājās, ar lauksaimniecību, darbu raktuvēs, izklaidē un militārajos spēkos.

Polisu veidošanās. (Polisa - grieķu pilsētvalsts)

Aristokrāti iesaistījās polisu pārvaldē.

Politeisms. (Ticība vairākām dievībām) Galvenie dievi bija Olimpa dievi.

# data[].attributes.body
No paša sākuma - patriarhiāla.

Sabiedrība dalās kārtās - patricieši (dižciltīgie) un plebeji (vienkāršā tauta, proletariāts).

Verdzība.

Kosmopolitika.

Valstī ir likumi.

Valsti pārvalda patricieši - Senāts.

Plebeji nedrīkst iesaistīties valsts ppārvaldē.

Neiecietība pret citām tautām, smagu, fizisku darbu.

Politeisms līdz 1. gs. Romas Impērijā iekļauto dievu adaptēšana.

Monoteisms no 1. gs. Reliģija - kristietība. Līdz ar kristīgo draudžu izplatību pāreja no kosmocentrisma uz teocentrismu.

Gladiatoru cīņas

# data[].attributes.body
Sabiedrība iedalās 3 kārtas: garīdznieki (muižnieki un zemnieki), dižciltīgie (bruņinieki), proletariāts (strādnieki).

Feodālisms

Liela loma ikdienas dzīvē ir baznīcai un paļaušanās pāvestam ticības jautājumos

Monoteisms. Kristīgā ticība.

Teocentrisms - uzskata, ka visas norises šajā pasaulē nosaka dieva prāts.

Monarhiju veidošanās

Dinastiju principi

Sievietes diskriminācija sabiedrībā

# data[].attributes.body
Bizantijas sabiedrībā dominēja imperatora ģimene un valdīja vīriešu aristokrātija.

Sabiedrība iedalīta divās grupās, priviliģētie un pazemīgie.

Sodi pazemīgajiem bija bargāki taču smagajos noziegumos viss bija vienlīdzīgs.

Dzīves līmeņa ziņā pastāvēja liela atšķirība.

Aristokrāti bagātības un varu ieguva zemes īpašumtiesību dēļ. Zemes īpašumtiesības tika mantotas, taču piešķirt un atņemt tās var imperators.

Uzlabot savu sociālo stāvokli neatkarīgi no esošā uzvārda var ar izglītību.

Aristokrātus varēja atšķirt pēc zīda apģērba un juvelierizstrādājumiem.

Bizantijas sabiedrības zemākajos līmeņos atradās strādnieki. Šķiras augšgalā atradās juristi, grāmatveži, amatpersonas un diplomāti.

Baņķieri un tirgotāji varēja būt bagāti taču aristokrātija viņus turēja zemā cieņā.

Vislielākā grupa bija lauksaimnieki kuriem piederēja sava zeme. Lauksaimnieki bija nedaudz augstāki par vergiem.

Verdzība ir viena no Bizantijas dīvainajām iezīmēm, jo baznīcā tika atzīts, ka Dieva priekšā visi cilvēki ir vienlīdzīgi neatkarīgi no viņu sociāla stāvokļa.

Aristokrātiskajām sievietēm uzticēta ģimenes mājas vadība un bērnu aprūpe. Viņas nevarēja ieņemt kādu ievērojamu valsts amatu. Viņām nebija oficiālas izglītības ,viņas iemācījās vērpt, aust, lasīt, un rakstīt. Zemākas klases sievietes bija aktrises vai prostitūtas. Sociālu attīstību varēja panākt caur laulību.

# data[].attributes.body
Sabiedrība sastāvēja no garīdzniekiem, muižniekiem un valdošās šķiras. Trešā kārta sastādīja lielāko sabiedrības daļu

Humānisms - pasaules centrā atkal nostāda cilvēku, nevis Dievu.

Protestantisms

Antropocentrisms

Humānisti uzskatīja, ka cilvēkam jābūt brīvam garā, vispusīgi izglītotam un fiziski spēcīgam.

Izglītotam cilvēkam jāprot klasiskās valodas, antīkā filozofija un literatūra, jāinteresējas par zinātni un tās sasniegumiem.

Samazinās Romas ķeizara ietekme sabiedrībā.

# data[].attributes.body
Senā Grieķija pazīstama ar vienu no agrākajām demokrātijas formām. Atēnu demokrātija ļāva tiesīgiem pilsoņiem piedalīties lēmumu pieņemšanā.

Filozofijai un filozofiem bija liela ietekme uz Rietumu domāšanu. Grieķu filozofija centās izprast fundimentālus jautājumus par visumu, cilvēka eksistenci un zināšanu būtību.

Matemātikā pamatus ģeometrijai lika Grieķu matemātiķi, izstrādājot teorēmas un principus. Tos izmanto arī mūsdienās. Grieķi progresēja trigonometrijā, algebrā un skaitļu teorijā. Zelta griezums.

Medicīnā Sengrieķu ārsti lika pamatus zinātniskām pieejām dziedniecībā. Grieķu medicīna ietekmēja vēlākās medicīnas tradīcijas, veicināja mūsdienu medicīnas prakses attīstību.

Demokrātijas pirmsākumi (vēlēšanas, pilsoņu tiesības)

Radās ātri apgūstama rakstība - pilnveidota lineārā A rakstība.

Atklāj 3 veidu orderus - doriskais, joniskais un korintiskais.

Antroprocentrisms - ideja, ka cilvēks ir centrālais, svarīgākais visuma elements.

Dzejas, prozas, teātra (komēdija un traģēdija) pirmsākumi.

Astronomijas attīstība - Taless novēro pirmo Saules aptumsumu.

Olimpiskās spēles (pirmās 776. gadā).

# data[].attributes.body
Mākslas principi - harmonija, mērenība, līdzsvarotība; proporcijas dabiskuma ievērošana un skaistuma kanoni.

Arhitektūra

Materiāli - akmens, marmors.

Ievērota matemātiska precizitāte, proporcionalitāte.

Tempļu celtniecība (kolonnas, divslīpju jumts).

Agoru - tirgus laukumu būvniecība.

Teātru būvniecība. Laba redzamība un akustika.

Akropoļu būvniecība.

Tēlniecība bija tēlotāja mākslas veids, kurā no daudzveidīgiem materiāliem veidoti telpiski darbi.

Seno Grieķu tēlniecība iedalās helēnisma, klasiskajā un arhaiskajā.

Helēnisma laikmetā skulptūru kvalitāte un oriģinalitāte kritās, bet tās tika veidotas dabīgākas.

Klasiskajā periodā skulptūrās attēlo personas kustībā.

Arhaiskajā periodā veidotas skulptūras ar cilvēkiem stāvošā pozīcijā.

Glezniecība

Keramikas apgleznošana, attēlojot ikdienas dzīvi. Sarkanfigūru vāzes.

Pamazām parādījās gan perspektīva, gan gaismēnas, gan dažādi krāsu toņi.

5. gs. beigās p.m.ē.  Apollodors radīja dažādu toņu nokrāsas (agrāk krāsoja tīros toņos). Laikabiedri viņu nodēvēja par „ēnu gleznotāju”.

4. gs. p.m.ē. parādījās gleznojumi uz koka dēlīšiem ar vaska krāsām.

Sienas gleznojumi tempļos.

# data[].attributes.body
Likumdošana

Duālisms - valda demokrātija, bet tiesības pilsoņiem nav vienādas.

Romieši izmantojot grieķu grāmatas, medicīnā sāka izmantot garšaugus un saknes, minerālus, dzīvnieku produktus un metālus. Medikamenti kļuva aizvien pieejamāki.

Latīņu alfabēts, valoda

Būvniecība, arhitekūra.

Ūdensvada izgudrošana.

Inženierija.

Lauksaimniecības rīku attīstība.

# data[].attributes.body
Arhitektūra

Izmantoja jonu, doriešu un korintiešu orderi.

Būvniecībā sāk izmantot betonu no kaļķa java.

Iemācās konstruēt kupolus, arkas, velves.

Izmanto dažādu krāsu marmoru dekoriem.

Tēlniecība

Tēlniecība apvienoja klasiskās grieķu tēlniecības idealizēto pilnību ar tiekšanos pēc reālisma.

Lielākā daļa saglabājušos romiešu tēlniecības paraugu ir marmorā.

Romieši attēloja dievus, taču, kad Romas imperatori sāka pretendēt uz dievišķību arī viņi kļuva par statuju objektu.

Skulptūras romiešu ēkās varēja būt ar dekoratīvu vai politisku nozīmi.

Sākotnēji reālistiska, pēc tam aizsākas grieķu oriģinālu kopēšana.

Populārs ir cilnis, kurā iemūžināja svarīgus notikumus valstī.

Veidoja krāšņas mozaīkas - medību, gladiatoru cīņu, sadzīves ainu skatus.

Glezniecība

Glezniecībā dizaini var būt no sarežģītām reālistiskām detaļām līdz ļoti impresionistiskiem apmetumiem, kas aptvēra visu sienu platību tostarp griestus. Uz sienām uzgleznotas visdažādākās ainas.

Sienu gleznojumi kalpoja telpu izdaiļošanai.

Mozaīku izveidei izmantoja arī krāsainus māla gabaliņus. Kvadrāti izgriezti no marmora, flīzēm, stikla, keramikas un akmens. Laika gaitā mozaīkas kļuva arvien reālistiskākas.

Izplatītas freskas.

Attēloja augus un dzīvniekus, dabas ainavas, ziedus, kluso dabu, mitoloģiskus sižetus.

# data[].attributes.body
Tehnoloģijas galvenokārt tika izstrādātas, izmantojot nelielas inovācijas un izmantojot musulmaņu starpniecību.

Svētā kara ideja (Krusta kari)

Zinātne un izglītība sāk kalpot baznīcas vajadzībām.

Izgudro mehānisko pulksteni.

Sāk izgatavot papīru un iespiest grāmatas

Izgudro arklu 11.gs

Izgudro kompasu 12.gs

Izgudro brilles 13.gs

# data[].attributes.body
Baznīcu un klosteru izveidošana izraisīja akmens arhitektūras attīstību.

Kopš sākotnējiem pirmsākumiem, kas pazīstami kā pirmā romānika, stils uzplauka un izplatījās visā Eiropā.

No 12. gadsimta sākuma franču celtnieki attīstīja gotikas stilu.

# data[].attributes.attachment_caption
Muhammad ibn Musa Al-Khwarizmi - izgudroja algebru.

# data[].attributes.body
Antīkā izglītības tradīcija.

Bizantieši atvēra augstskolas, izglītoja ierēdņus, zinātniekus.

425. gadā Konstantinopolē nodibināja kristiešu augstskolu, kuru sauca par auditoriju.

Zinātnieks Leons Matemātiķis atklāja, ka mainīgus skaitļus aprēķinos var aizstāt ar burtiem. Viņš radīja algebru.

Pirmie iemācās izgatavot zīdu.

Apstrādā zeltu, sudrabu, stiklu.

Telpas Baznīcā atdalīja svētbilžu jeb ikonu sienas ar trim simboliskiem vārtiem.

# data[].attributes.body
Mākslas stili (pazīmes skatīt pie Eiropa viduslaikos):

Romānika

Gotika

Arhitektūra:

Mozaīkas

Glezniecība:

Svētbildes

Freskas

Ikonas (pārzīmēja no jau esošām)

# data[].attributes.body
Humānisti bija ieinteresēti klasisko zināšanu apgūšanā, kā arī savu prasmju un talantu attīstībā. Renesanses humānisms ietekmēja sabiedrības uzskatus, un šī perioda literatūru, mākslu un izglītību.

Medicīnas nozarē izmantoti sengrieķu atklājumi. Revolucionāru veikumu panāca Vilijams Hārvijs kurš publicēja grāmatu De Motu Cordis, tajā veikta detalizēta un vispārēja sirds struktūras analīze.

Astronomija-Renesanses laikā zinātnieki atkārtoti atklāja Platona darbus, kad tie iekļuva Eiropā caur musulmaņu Spāniju un Bizantiju.

# data[].attributes.body
Antīkā kultūra kļuva par iedvesmas avotu visās mākslas jomās - arhitektūrā, glezniecībā, literatūrā, mūzikā.

Māksla ietver dažas no atpazīstamākajām gleznām un skulptūrām. Renesanses māksla ietver interesi par klasiskās mākslas elementu tveršanu, cilvēka ķermeņa formu un proporcijām, pagānu un reliģiskās ikonogrāfijas sajaukšanu.

Jaunas metodes mākslā, it sevišķi glezniecībā:

lineārā perspektīva (paralēlas līnijas attālinoties pamazām it kā tuvinās, līdz saplūst vienā punktā);

kompozīcija (gleznas elementu savstarpējais izkārtojums).

Glezniecība:

Leonardo da Vinči - izgudro gaisa perspektīvu, panākot telpiskumu.

"Mona Lisa" , "Pasludināšana" , "Vitrūvija cilvēks".

Arhitektūra

Filipo Brunelleski - izgudroja veidu, kā izbūvēt kupolu Florences katedrālei.

Tēlniecība

Mikelandželo - līdz pilnībai izkopa cilvēka auguma atveidi.

"Pietà"

# data[].attributes.body
Partenons

# data[].attributes.body
Dionīsa teātris Atēnās.

# data[].attributes.body
Melnfigūru vāze.

# data[].attributes.body
Senās Romas mozaiks. Mozaikas siena.

# data[].attributes.body
Romas Kolizejs.

# data[].attributes.body
Rīgas Doma baznīca - Gotika.

# data[].attributes.body
Romānikas baznīca.

# data[].attributes.body
Sofijas katedrāle.

# data[].attributes.body
Leonardo Da Vinci - Mona Lisa

# data[].attributes.body
Flīze.

# data[].attributes.body
Monarhs - bieži uzskatīja sevi par Dievu.

Elitārisms - hofmaņi (dvēseles ierēdņi, kas kalpoja monarham, bieži bija kultūras un intelektuālās dzīves iesācēji).

Māksla un zinātne - kļuva par monarha un aristokrātijas statusa simbolu un tālāko attīstību. Daži no slavenākajiem māksliniekiem un zinātniekiem šajā periodā darbojās

monarha vai aristokrātu pakalpojumā.

Cenzūra

Reliģija - baznīca bija būtisks monarha varas atbalstītājs un bieži vien noteica kultūras un sabiedriskās dzīves standartus.

# data[].attributes.body
Īzaka Ņūtona "Principia Mathematica" - 1687.g., ieviesa gravitācijas likumus

Voltēra "Filozofiskais vārdnīcas vārdnīca" - 1764.g., viņa domas par reliģiju, politiku, cilvēka brīvību un uzskatu brīvību, kas ietekmēja gan tolaikējo, gan nākamo laiku domāšanu.

Monteskjē "Par likuma duchu" - 1748.g., politisks traktāts (ideāli par sabiedrības organizāciju un varas attiecībām) ierosina domu par triju varu dalīšanu - izpildvaru, likumdevējas varas un tiesu varas.

Mocarta un Bethovena mūzikas darbi

# data[].attributes.body
Baroks - raksturojās ar dekoratīvu un dramatisku formu, krāsainiem kontrastiem un bagātīgiem detaļām. Bieži tika attēloti reliģiski un mitoloģiski temati, un tai bija spēcīga emocionāla sajūta

Klasicisms - balstījās uz antīko mākslu, ar tīru formu, simetriju un harmoniju. Uzsvēra saprātīgumu un disciplīnu, izpaudās gan glezniecībā, gan arhitektūrā.

Rokoko - raksturoja graciozas formas, spilgtas krāsas un intimi temati, bieži attēlojot ikdienas dzīvi un mīlestību.

Portretu māksla - veids, kā panākt sabiedrības statusu un varu. Portretu māksla attīstījās, radot precīzus un detalizētus portretus, kas atspoguļoja gan indivīdu fizisko izskatu, gan viņu garīgo stāvokli.

# data[].attributes.body
Rembranta darbs "Nakts sargātāji" (The Night Watch) - demonstrē tehnikas meistarību, spēju atainot emocijas un cilvēciskus attiecību aspektus.

Imanuela Kanta darbs "Kritika tīrā saprāta" (Critique of Pure Reason) - radīja fundamentālas izmaiņas filozofijā, apšaubot tradicionālās uzskatus par cilvēka uztveri un saprātu.

Andrea Palladio - slavens ar savu arhitektūras stilu, kas atgriezās pie antīkās Romas un Grieķijas formām, izmantojot proporcijas un simetriju, kas ietekmēja gan viņa laikabiedrus, gan nākamās paaudzes arhitektus.

# data[].attributes.body
Filozofija - uzsvēra saprātīgu domāšanu, kritisko analīzi un cilvēka brīvību.

Literatūra - rakstnieki izplatīja filozofiskas un politiskas idejas darbos.

Māksla - klasicisms bija dominējošais stils, kurā tika censties pēc harmonijas un proporcijām.

Gleznas - attēloti klasicisma ideāli, bieži saskatāmi klasiskie mitoloģiskie un vēsturiskie tēli.

Mūzika - pāreja no baroka uz klasicismu, ar vienkāršākiem un simetriskākiem kompozīcijas modeļiem.

Slaveni komponisti - Mocarts, Bethovens, Hajdns.

Arhitektūra - arhitekti centās radīt harmoniskas un simetriskas celtnes, kas atspoguļoja klasicisma ideālus.

# data[].attributes.body
Karalis Luijs XIV (1700.g.) - uzskatīts par absolūtisma arhetipu

# data[].attributes.body
Versaļas pils - būvēta 1631.g.

# data[].attributes.body
Fransuā Bušē "Venēras triumfs" - 1740. gads, Rokoko.

# data[].attributes.body
Rūpniecības attīstība veicina urbanizāciju – liela sabiedrības daļa pārceļas uz pilsētām.

Sociālā nevienlīdzība saasinājās starp strādnieku šķiru un kapitālistiem.

Darba apstākļi rūpnīcās bieži bija smagi, kas veicināja strādnieku kustību un arodbiedrību izveidi.

Industriālās valstis, piemēram, Lielbritānija, Vācija un Francija, kļuva par lielvarām.

Parādījās politiski strāvojumi, piemēram, marksisms, kas kritizēja kapitālismu un piedāvāja sociālisma alternatīvu.

Monoteiskās reliģijas, īpaši kristietība, palika nozīmīgas, taču industrializācija veicināja sekulārisma un zinātnes dominanci.

Daļa intelektuāļu kritizēja reliģiju kā šķērsli progresam.

# data[].attributes.body
Industriālajā laikmetā bija būtiski atklājumi fizikā, ķīmijā un bioloģijā.

Čārlza Darvina evolūcijas teorija ("Sugu izcelšanās", 1859), kas izaicināja tradicionālos uzskatus par cilvēkiem un to radīšanos.

Atklājumi inženierzinātnēs (tvaika dzinējs, elektrotehnika), pilnībā mainot veidus kā cilvēki parvietojās un komunicē.

Fotogrāfija (izgudrota 1839. gadā) deva iespēju skatīti mākslu un realitāti no jauna.

# data[].attributes.body
Arhitektūra - Nozīmīgi bija jauni materiāli, piemēram, tērauds un stikls, kas ļāva radīt modernus būvprojektus. Piemērs – Kristāla pils (1851).

Eklektika bija raksturīga laikmeta arhitektūrai – vairāku stilu sajaukums vienā projektā.

Tēlniecība - Reālisms aktuāls arī tēlniecībā, attēlojot vienkāršus cilvēkus un ikdienas dzīvi.

Glezniecība un grafika- Romantisms (19. gs. sākums): mākslinieki pievērsās dabas varenībai, emocijām un vēsturiskām ainām (piem., Viljams Tērners).

Reālisms (19. gs. vidus): mākslinieki atspoguļoja strādnieku dzīvi un sabiedrības problēmas (piem., Gustavs Kurbē).

Impresionisms (19. gs. beigas): atspoguļoja mirkļa iespaidu un gaismas spēli (piem., Klods Monē).

# data[].attributes.body
Kristāla pils - Josefs Pakstons, Londona, 1851.g.

# data[].attributes.body
Dzelceļš. Izgudrots 1804.g., Ričards Trevitiks.

# data[].attributes.body
Industriālā modernizācija – strauja rūpniecības attīstība un pilsētu izaugsme mainīja sabiedrisko struktūru un ikdienu.

Sociālā un politiskā spriedze – pieauga strādnieku kustības, feminismu, kā arī nacionālisma un sociālisma ideju izplatība.

Demokrātijas paplašināšanās – vairākās valstīs ieviesa vispārējas vēlēšanu tiesības. Attīstījās parlamentārisms.

Konstitucionālisms un tiesiskums – stiprinājās likuma vara un valsts institūciju loma.

Pilsoniskās tiesības un vienlīdzība – uzplauka sieviešu tiesību kustība, radās jaunas cīņas par rasu un sociālo taisnīgumu.

Sabiedrības līdzdalība – pieauga sabiedrības iesaiste kultūrā, politikā un masu medijos.

Reliģijas kritika – zinātne un racionālisms apstrīdēja tradicionālās reliģiskās autoritātes.

Reliģijas tolerance – pieauga dažādu uzskatu līdzāspastāvēšana, sabiedrība kļuva daudzveidīgāka.

Reliģiskās prakses mainīgums – tradicionālās reliģiskās formas zaudēja ietekmi, pastiprinājās sekulārisms.

# data[].attributes.body
Pablo Pikaso darbs "Les Demoiselles d'Avignon" – revolucionārs mākslas darbs, kas ievadīja kubisma virzienu un atspoguļoja radikālu skatījumu uz formu un telpu.

Zigmunds Freids – ar savu psihoanalīzes teoriju ietekmēja psiholoģiju, filozofiju un mākslu, atklājot zemapziņas nozīmi cilvēka rīcībā.

Frīdrihs Nīče – filozofs, kurš apšaubīja tradicionālās morāles vērtības un uzsvēra indivīda brīvību un spēku.

Ludvigs Mīss van der Roe – modernisma arhitektūras pārstāvis, kura princips “mazāk ir vairāk” ietekmēja 20. gs. arhitektūru visā pasaulē.

# data[].attributes.headline
Les Demoiselles d'Avignon - Pablo Picasso (1907)

# data[].attributes.subject
Les Demoiselles d'Avignon - Pablo Picasso (1907)

# data[].attributes.body
Filozofija – pieauga eksistenciālisms, psihoanalīze, relativitāte; uzsvars uz cilvēka subjektivitāti un brīvību (Nīče, Freids, Bergsons).

Literatūra – autori meklēja jaunus izteiksmes veidus, bieži izmantojot iekšējo monologu, apziņas plūsmu (Virdžīnija Vulfa, Džeimss Džoiss, Kafka).

Māksla – noraidīja reālismu, radās virzieni kā ekspresionisms, kubisms, sirreālisms. Māksla kļuva eksperimentāla, individuāla.

Gleznas – priekšplānā emocijas, idejas un abstrakcija; formas tika stilizētas un sadalītas, krāsas izmantotas simboliski (Pikaso, Kandinskis, Monē).

Mūzika – tika lauzti tradicionālie skaņdarbu likumi, parādījās impresionisms, ekspresionisms, atonālā mūzika. Slaveni komponisti – Igors Stravinskis, Klods Debisī, Ārnolds Šēnbergs.

Arhitektūra – vienkāršas, funkcionālas formas, inženiertehniskas inovācijas, jauni materiāli (stikls, dzelzsbetons). Pārstāvji – “Bauhaus” skola, Franks Loids Raits un Ludvigs Mīss van der Roe.