# data[].attributes.body
Og far slap hende så pludseligt, som om han havde brændt sig. Et øjeblik stod hun helt alene og vidste ikke, hvor

hun skulle gøre af sine hænder eller sine øjne.

Hun var sikkert overrasket over at grete stadig var der og

# data[].attributes.body
Men det kunne ikke være rigtigt. Hvad skulle han her? Hun lyttede. Jamen, det var ham. Han var kommet for at jage den nye far ud og gifte sig med mor igen.

# data[].attributes.body
Titlen aften hentyder til den aftnen hvor faren kom hjem.

# data[].attributes.body
Der var kommet en ny stemme i stuen. En høj, glad, kær og kendt stemme, der talte ens, når man var der og når man ikke var der.

# data[].attributes.body
Alligevel var han en rar far, for han havde aldrig hverken slået hende eller skældt hende spor ud, og hun vidste godt, at han gik på arbejde hver dag for at tjene penge til tøj og mad til dem allesammen, og det var en værre redelighed, hvis han gik fra dem.

# data[].attributes.body
„Vil du ikke gerne ud at rejse med mor-Grete og mig?“ sagde han, „hun sidder ude i bilen.“
Så blev Hanne lige så stiv som sin mor. „Er hun ikke død?“ spurgte hun, tør i

munden.

Her mener hun, at hun er trist over grete stadig er i live. Hun ønsker nok ikke grete død, men at hun ikke var sammen med Hannes far.

# data[].attributes.body
Hanne elskede sin regnelærer og sin rigtige far og så naturligvis mor, og af de tre var hun kun sikker på, at hendes far elskede hende igen

# data[].attributes.body
Først og fremmest måtte hun naturligvis passe på lillebror, der kunnee blive kvalt i sin sele eller få fat i nogle tændstikker og sætte ild på sig selv og hele huset.

# data[].attributes.body
Og hvis Hanne gik hen til hende, tog hun hende hverken på skødet eller gav sig til at fortælle historier, men blev lisom lidt stiv, så barnet slet ikke kunne røre sig, men mærkede faderens blik slå en mørk frakke af angst om dem begge to.

# data[].attributes.body
Han talte ikke ret meget med Hanne, og når han gjorde det, spurgte han bare, hvad to gange ti var, eller om hun snart havde lært at læse, men det var ikke altid, han hørte efter, hvad hun svarede.

# data[].attributes.body
I overmorgen var det søndag, og hun skulle ud til sin rigtige far og hans nye kone, der så meget

pænere ud end mor, men alligevel var væmmelig.

# data[].attributes.body
Hans tøj lugtede af fjerne, tabte ting. Hele vejen kunne hun sidde og sove med næsen boret ind i den lugt og med ryggen til mor-Grete. „Jeg vil gerne med,“ bad hun ydmygt og overvundet.

jeg er meget sikker på at når hun skriver hans tøj lugtede af fjerne tabe ting tror jeg at hun referere til de ting der skete da han var samen med hendes mor har han lagt bag sig. Hun elsker sin far og han bringer hende tryghed og glæde. hun har ryggen til grethe fordi at hun tror at hun tager opmærksomheden og kærligheden fra hende

# data[].attributes.body
Gudskelov elskede far hende ikke rigtigt, for de havde ingen børn, og det fik man kun, når man elskede hinanden så voldsomt som mor elskede den nye far, dengang hun fik lillebror.

# data[].attributes.body
De talte anderledes med hinanden, når de var alene, end når hun hørte på det.