# data[].attributes.headline
троянський вірус його ознаки та функції

# data[].attributes.subject
троянський вірус його ознаки та функції

# data[].attributes.body
Що таке троян?

Подібно до троянського коня, відомого з давньогрецьких міфів, троян використовує маскування або неправильне перенаправлення, щоб приховати свою справжню функцію. Щоб ввести користувача в оману та змусити його відкрити шкідливий файл, загроза часто використовує різні методи. Для цих цілей троян також може використовувати інші програми.

Сьогодні трояни є найпоширенішою категорією шкідливих програм, яка використовується для відкриття бекдорів, контролю інфікованого пристрою, видалення даних користувача та передачі їх зловмисникам, завантаження та запуску інших шкідливих програм у певній системі та інших цілей.

# data[].attributes.headline
вірус меліса та його ознаки функції 

# data[].attributes.subject
вірус меліса та його ознаки функції 

# data[].attributes.body
Вірус Мелісси - це макро-вірус, який розповсюджувався через вкладення електронної пошти у 1999 році. Спочатку він містився у файлі Microsoft Word, який, відкривши його, надіслав електронною поштою на 50 адрес у адресній книзі жертви. Хоча оригінальна Меліса не мала шкідливого навантаження, незабаром з'явилися варіанти, які могли б видалити або знищити документи Microsoft Excel.
Оригінальна Melissa збільшувала загальне навантаження на сервери електронної пошти щоразу, коли вона заражала нового користувача і, врешті-решт, призводила до перевантаження сервера, перетворюючи Melissa в атаку відмови у наданні послуги (DOS). Більшість збитків, пов’язаних з Мелісою, були наслідком втрати продуктивності, коли сервери електронної пошти були знижені.

Декілька джерел повідомили, що дизайнер вірусу Девід Сміт назвав Меліссу за знімачем Маямі, яким він захоплювався.

# data[].attributes.headline
вірус Conficker його ознаки та функції

# data[].attributes.subject
вірус Conficker його ознаки та функції

# data[].attributes.body
Conficker (також відомий як Downup, Downadup і Kido) — комп'ютерний хробак, епідемія якого почалася 21 листопада 2008. Шкідлива програма була написана на Visual C++ і вперше з'явилася в мережі 21 листопада 2008. Заражав операційні системи сімейства Microsoft Windows (Windows XP і Windows Server 2008 R2). На січень 2009 черв'як вразив  12 мільйонів комп'ютерів у всьому світі. 12 лютого 2009 Microsoft обіцяла 250 000 доларів за інформацію про творців хробака[1].

Епідемія стала можливою в результаті того, що значна частина користувачів виявилася схильна до вразливостей, раніше усунутих критичними оновленнями MS08-067.

Настільки швидке поширення хробака пов'язано з мережевою службою. Використовуючи уразливість в ній, черв'як завантажував себе з Інтернету. Цікаво, що розробники хробака навчилися постійно змінювати свої сервери, що раніше не вдавалося зловмисникам.

Також, хробак міг поширюватися через USB-накопичувачі, створюючи виконуваний файл autorun.inf і файл RECYCLED\{SID}\RANDOM_NAME.vmx. В зараженій системі хробак прописував себе в сервісах і зберігався у вигляді dll-файлу з випадковим ім'ям, що складається з латинських букв, наприклад:

# data[].attributes.headline
вірус morris його ознаки та функції

# data[].attributes.subject
вірус morris його ознаки та функції

# data[].attributes.body
Хробак, всупереч розрахункам творця, буквально наповнив собою увесь мережевий трафік ARPANET.

При скануванні комп'ютера черв'як визначав, чи інфікований вже комп'ютер чи ні, і випадковим чином обирав, чи перезаписати існуючу копію, щоб убезпечитися від трюку з підробленою копією, внесеної системними адміністраторами. З певною періодичністю програма так чи інакше перезаписувала свою копію. Занадто маленьке число, задане Робертом для опису періодичності, і послужило причиною першої в світі епідемії мережевого хробака.

Незначна логічна помилка в коді програми призвела до руйнівних наслідків. Комп'ютери багаторазово заражалися хробаком, і кожен додатковий примірник уповільнював роботу комп'ютера до стану відмови від обслуговування, вщент вичерпуючи ресурси комп'ютера.

Черв'як використовував давно відомі вразливості в поштовому сервері Sendmail, сервісах Finger, rsh[en] / rexec зі підбором паролів по словнику (брутфорсинг). Словник був невеликий — усього лише десь 400 ключових слів, але якщо врахувати, що в кінці 1980-x про комп'ютерну безпеку мало хто замислювався і ім'я облікового запису (зазвичай реальне ім'я користувача) часто збігалося з паролем, то цього було достатньо.

Хробак використовував також маскування, щоб приховати свою присутність в комп'ютері: він видаляв свій файл, який виконував, перейменовував свій процес в sh і кожні три хвилини розгалужувався.

За задумом автора хробак повинен був інфікувати тільки VAX-комп'ютери з операційними системами 4BSD і Sun 3. Однак кросплатформний C-код дав черв'якові можливість запускатися і на інших комп'ютерах.
мм
Збиток від хробака Моріса був оцінений приблизно в 96,5 мільйонів доларів.

Сам Моріс добре законспірував код програми, і навряд чи хто міг довести його причетність. Проте його батько, комп'ютерний експерт Агентства Національної Безпеки, вирішив, що синові краще у всьому зізнатися.

На суді Роберту Морісу загрожувало до п'яти років позбавлення волі та штраф у розмірі 250 тисяч доларів, проте, беручи до уваги пом'якшувальні обставини, його засудили до трьох років умовно, 10 тисяч доларів штрафу і 400 годин громадських робіт.

Масове ураження комп'ютерів показало, наскільки небезпечно беззастережно довіряти комп'ютерним мережам. Згодом були вироблені нові посилені норми комп'ютерної безпеки, що стосуються безпеки коду програм, адміністрування мережевих вузлів і вибору захищених паролів.