# data[].attributes.headline
רקע על פרץ בנאי

# data[].attributes.subject
רקע על פרץ בנאי

# data[].attributes.body
שמו המלא הינו פרץ דרור בנאי , משורר, נולד ב- 1947 בצפון סוריה.
שיריו הראשונים פורסמו בכתבי העת "עכשיו", "סימן קריאה", "פרוזה", עיתן 77", "ראש", "מאזניים" וכן במוספי הספרות של העיתונים "הארץ", "ידיעות אחרונות", "מעריב", "דבר", "על המשמר" ועוד.
בשיריו באה לידי ביטוי ילדותו והיא הייתה בעיקר רגשית ואופטימית.
פרץ זכה פעמיים בפרס היצירה על שם ראש הממשלה לוי אשכול, ובפרס השירה על שם מרדכי ברנשטיין ובמלגות רבות וחשובות כגון "סופר מורה".
בנוסף שיריו נלמדים בבתי הספר וגם באוניברסיטאות.
חלק משיריו תורגמו ל-20 שפות לועזיות  ויצאו באנתולוגיות של שירה עברית מובחרת ברחבי העולם.

# data[].attributes.headline
סגנון כתיבתו של פרץ בנאי

# data[].attributes.subject
סגנון כתיבתו של פרץ בנאי

# data[].attributes.body
כתיבתו משלבת מספר סגנונות כגון : מודרני , סוריאליזם ואקספרסיוניזם, ויוצרת שפה פואטית שהיא גם דימיונית וגם מופנמת.
סגנון הכתיבה שלו מתאפיין בדימויים העשירים, במטאפורות חיות ובאיכות לירית.
שיריו עוסקים בעיקר בנושאים של אהבה, תשוקה, געגוע ומצב האדם, תוך שימוש בשפה חיה ולעתים מפתיעה כדי לעורר תגובות רגשיות.
שיריו מתוארים פעמים רבות כניסיוניים , הכוונה היא שהוא מתנסה בצורה, במבנה ובשפה בתוך יצירתיו.
הוא ידוע כמשורר המשתמש בתחביר לא שגרתי, זאת אומרת שהוא כותב משפטים מקוטעים ובוחר מילים בלתי צפויות, שמוסיפים תחושת שובבות ועומק לשירתו.
לסיכום , סגנון כתיבתו מתאפיין בעומק הרגשי שלו וביכולתו ללכוד את מורכבות החוויה האנושית באמצעות שפה חיה ומלאת דמיון.

# data[].attributes.headline
רקע על זלדה 

# data[].attributes.subject
רקע על זלדה 

# data[].attributes.body
הייתה משוררת,  נולדה ב- 1914 ברוסיה.
החלה לשלוח בעצמה את שיריה לעיתונים ולכתבי עת ולעמוד בדו־שיח עם עורכים ספרותיים על שירתה. טעמה בקריאה היה מגוון והיא נהגה לדבר בהערכה על יוצרים שונים. היא כתבה ספרים ושירים ובנוסף הוציאה ספר בשם "שירי זלדה" המאגד את כל קובצי שירתה, בשונה ממשוררים אחרים בתקופתה כגון נתן אלתרמן ולאה גולדברג שירתה של זלדה איננה מחורזת ושקולה אלא כתובה בסגנון חופשי.

ניתן לראות אותו כספר שירה אחד שיש בו לכידות רעיונית ופואטית.

זלדה זכתה בפרסים כגון:פרס ברנר, פרס ביאליק ופרס ורטהיים.
חלק משיריה תורגמו לאנגלית ובנוסף שיריה הפכו למוכרים מאוד בשירה העברית. בתחילת שנות האלפיים, יותר מעשרים שנה לאחר פטירתה ולאחר שיצאו חמש־עשרה מהדורות של שירי זלדה, עדיין זלדה היא משוררת פופולרית ושירתה אהובה על בחברה הישראלית.

# data[].attributes.headline
סגנון כתיבתה של זלדה

# data[].attributes.subject
סגנון כתיבתה של זלדה

# data[].attributes.body
סגנון הכתיבה שלה מאופיין ביופיו הלירי, בעוצמתו הרגשית ובטון המופנם העמוק.
שיריה עוסקים בעיקר בנושאים של אהבה, רוחניות וחיפוש אחר משמעות בחיים.
כתיבתה ידועה בדימויים העשירים, בשפתה המטאפורית ובשימוש בטבע כמקור השראה והשתקפות.
היא מרבה לשתף חוויות אישיות עם שאלות פילוסופיות.
היבט בולט אחד בסגנון הכתיבה של זלדה הוא השימוש שלה בחזרות ובמוזיקליות. היא משתמשת בתבניות קצביות, ובאסוננס כדי ליצור איכות מלודית בשירתה ,המוזיקליות הזו מוסיפה למילותיה רובד נוסף של עומק רגשי ותהודה.
השפה הפואטית של זלדה מתאפיינת גם בפשטותה ובבהירותה -היא מרבה להשתמש בשפה תמציתית ומעוררת כדי להעביר רגשות ורעיונות עמוקים, מה שהופך את השירה שלה לנגישה וקשורה לקוראים.
לסיכום, סגנון הכתיבה שלה מאופיין ביופיו הלירי, העומק הרגשי והחקירה הפילוסופית. שירתה מזמינה את הקוראים להרהר במורכבות החוויה האנושית ולמצוא נחמה ומשמעות בכוחן של מילים.