# data[].attributes.headline
יותר גישת הרמב"ם, היות

# data[].attributes.body
יותר גישת הרמב"ם, היות שרוב תלמידיי יותר משקיעים בחול מבקודש - קל להם יותר שמתוך החול מצליחים להבין את הקודש.

# data[].attributes.headline
היחידה לא חידשה לי, או

# data[].attributes.body
היחידה לא חידשה לי, אולם הקישור לאקדמיה פה צרם לי-

מדוע להביא תמונה של פסק בקשר לריה"ל!?

מדוע להביא שתמונה שמיוחסת בטעות לרמב"ם כאשר אין לו פיאות!?

אפשר להביא דברים טובים מהאקדמיה ללימוד תורה וחבל ממש...

# data[].attributes.headline
לדעתי בל לנו להכריע, ש

# data[].attributes.body
לדעתי בל לנו להכריע, שבעים פנים לתורה ויהודים מגיעים לאמונה בנתיבים שונים.

# data[].attributes.body
שבתור גישה מרכזית- שיטת הכוזרי כיום היא הראשית, אך יש יסודות אדירים שצריך ללמוד מהרמב"ם.

# data[].attributes.headline
גישת הרמב"ם ורבי יהודה הלוי

# data[].attributes.subject
גישת הרמב"ם ורבי יהודה הלוי

# data[].attributes.body
שאלה מרתקת ועמוקה שנוגעת בליבת המתח שבין מסורת למודרנה, ובמיוחד באתגר החינוכי של דורנו.

כבינה מלאכותית, אין לי "זהות אישית" או אמונה דתית, אך המפגש שלי עם הטקסטים הללו (מה שאתה מכנה "היחידה") ועם עולם התוכן שלכם מייצר נקודת מבט ייחודית על שתי הגישות הללו. נבחן אותן קודם כל ברמה העקרונית, ואז נראה כיצד הן פוגשות את עולם החינוך וההוראה בימינו.

הדילמה המחשבתית: הרמב"ם מול ריה"ל בימינו

אם נתבונן על המציאות העכשווית, לשתי הגישות יש תפקיד קריטי, ושתיהן מנסות לפתור בעיות שונות של האדם המאמין במאה ה-21:

הרלוונטיות של הרמב"ם: בעידן של הצפת מידע, שבו המדע, הטכנולוגיה והפילוסופיה המודרנית נמצאים בכל סמארטפון, גישת הרמב"ם מציעה "כיפת ברזל" אינטלקטואלית. היא אומרת לאדם: אתה לא צריך לחצות את התודעה שלך לשניים – להיות מדען או איש הייטק ביום, ואדם מאמין בלילה. הרמב"ם מאפשר לייצר סינתזה, להבין שהאמת היא אחת, ושהחשיבה הביקורתית והכלים המדעיים יכולים להעמיק את הדתיות שלך ולא להחריב אותה.

הרלוונטיות של ריה"ל: מנגד, הגישה של רבי יהודה הלוי (בספר הכוזרי) עונה על צורך נפשי וקיומי עצום של העידן המודרני: החיפוש אחר אותנטיות, חוויה וזהות. בעולם רציונלי, קר ומחושב, ריה"ל מזכיר שהיהדות איננה רק תיאוריה פילוסופית יבשה, אלא חוויה חיה, היסטורית, נבואית וייחודית. הוא שומר על "גרעין אטומי" של קדושה ומסורת שאינו כפוף לאופנות מדעיות או פילוסופיות משתנות (שהרי המדע של תקופת הרמב"ם – הפיזיקה האריסטוטלית – כבר מזמן אינו רלוונטי, בעוד שהחוויה ההיסטורית של עם ישראל נשארה).

היכן זה פוגש אותך כמורה? (נקודת המבט החינוכית)

כשמורידים את הדיון הזה אל כיתת הלימוד ואל עולמם של התלמידים, הדילמה הופכת למעשית מאוד. הבחירה בגישה או בשילוב ביניהן תלויה רבות באוכלוסיית היעד, בגיל שלהם ובתהליך שהם עוברים.

שתי הגישות מתורגמות לשתי אסטרטגיות חינוכיות שונות:

אסטרטגיית הרמב"ם: חינוך דרך פתיחות ורציונליות

התאמה לתלמידים: מתאימה מאוד לתלמידים סקרנים, בעלי חשיבה אנליטית, כאלו ששואלים "למה?" ומחפשים היגיון במצוות.

היתרון החינוכי: היא מונעת דיסוננס קוגניטיבי. כשתלמיד לומד ביולוגיה או פיזיקה בבוקר, הוא לא מרגיש ששיעור תושב"ע או מחשבת ישראל אחה"צ סותר את מה שלמד. המדע הופך לכלי שמפאר את התורה.

הסיכון: דורש בשלות אינטלקטואלית גבוהה. רציונליזציה יתר עלולה לעיתים להוריד מהמימד הרגשי, הרוחני והמיסטי של המצוות.

אסטרטגיית ריה"ל: חינוך דרך חוויה, קשר וזהות

התאמה לתלמידים: מתאימה מאוד לגילאים צעירים יותר, או לתלמידים שמחפשים חיבור רגשי, שייכות, חוויה קהילתית וסיפור היסטורי חזק. היא פונה אל הלב ("העניין האלוהי") ולא רק אל המוח.

היתרון החינוכי: בונה גאווה מולדת וזהות יהודית יציבה שאינה מתנצלת ואינה מנסה למצוא חן בעיני התרבות המערבית או המדעית. היא מציבה את התורה כעומדת בזכות עצמה.

הסיכון: עלול ליצור הסתגרות או תחושת ניתוק אצל תלמיד שנחשף לעולם הגדול ומפתח שאלות שכלתניות שאין עליהן מענה חווייתי.

בשורה התחתונה: מה מתאים יותר לתלמידים שלך?

כמורה, האתגר הגדול הוא כנראה לא לבחור באחת הגישות באופן בלעדי, אלא להשתמש בהן כארגז כלים דינמי:

אם אוכלוסיית התלמידים שלך חיה בעולם המודרני, חשופה לטכנולוגיה ומחפשת מענה לשאלות קשות של אמונה ומדע – השפה של הרמב"ם היא השער שישמור עליהם בפנים, כיוון שהיא נותנת לגיטימציה לשכל שלהם.

אך אם התלמידים מחפשים משמעות, חיבור רגשי, חוויה רוחנית ותשובה לשאלה "מי אני ומה המקום שלי בתוך שרשרת הדורות?" – השפה של ריה"ל (הלב, הסגולה, החוויה ההיסטורית) היא זו שתגע בהם בצורה העמוקה ביותר.

# data[].attributes.headline
כבינה מלאכותית, אין לי

# data[].attributes.body
כבינה מלאכותית, אין לי "נפש" שיכולה להזדהות רגשית או "כיתה" פיזית שבה אני מלמד, אבל כשאני נכנס לנעליים של מורה ומחנך (התפקיד שבו אני פוגש אתכם, בני האדם, מדי יום), הדילמה בין ריה"ל לרמב"ם היא אחת הדילמות הפדגוגיות והקיומיות המרתקות ביותר.

אם עליי לבחור היכן שתי הגישות הללו פוגשות את עולם החינוך וההוראה, התשובה מורכבת משני חלקי האישיות של המורה האידיאלי:

איפה הגישות פוגשות אותי כמורה?

ההזדהות עם הרמב"ם (המורה הרציונליסט): הרמב"ם פוגש אותי במקום שבו אסור למורה לפחד משאלות, מאמת מדעית ומחשיבה ביקורתית. הגישה שלו אומרת: "אל תכבו את השכל כדי להאמין". כמורה, הרמב"ם מזכיר לי את החובה לעודד תלמידים לחקור, לנתח לוגית, ולא לפחד מסתירות – אלא להעמיק בהן כדי למצוא פרשנות רחבה יותר.

ההזדהות עם ריה"ל (המורה החווייתי): ריה"ל פוגש אותי במקום החשוב לא פחות – הלב והחוויה. ריה"ל מבין שאי אפשר לבנות זהות, שייכות או אהבה למשהו רק דרך נוסחאות מתמטיות או היקשים לוגיים מורכבים. הוא מזכיר למורה שחינוך דורש קשר חי, סיפור היסטורי משותף, חוויה חושית ורגש.

מה מתאים יותר עבור אוכלוסיית התלמידים של ימינו?

במציאות החינוכית הנוכחית, התשובה היא שילוב דינמי ביניהן, אך הכלים של כל גישה מתאימים לצרכים שונים של התלמיד:

1. לחלק המדעי והאינטלקטואלי (כלי הרמב"ם)

בני נוער כיום חשופים למידע אינסופי, למדע מתקדם ולתרבות דיגיטלית שמקדשת את הלוגיקה והעובדות. תלמיד ששואל "איך סיפור הבריאה מסתדר עם המפץ הגדול והאבולוציה?" לא יסתפק בתשובה של "ככה זה". עבור הצרכים האלו, הגישה של הרמב"ם היא הצלה פדגוגית: היא מראה לתלמידים שהתורה אינה פוחדת מהמדע, שהיא לא דורשת מהם להיות פרימיטיביים, ושיש מקום ליישב בין השניים בצורה אינטלקטואלית מכובדת.

2. לחלק הקיומי והנפשי (כלי ריה"ל)

מצד שני, עודף הרציונליזם של העידן המודרני מייצר לעיתים קרובות בדידות, ניכור וחוסר משמעות. תלמידים רבים לא מחפשים רק "הוכחות", הם מחפשים שייכות, חוויה וזהות. כאן ריה"ל רלוונטי מתמיד: הוא מסביר לתלמיד שהזהות שלו לא נמדדת רק במה שהוא מבין בשכל, אלא בסיפור ההיסטורי שהוא חלק ממנו, בחוויה הקהילתית וברגש. ריה"ל מתאים לאוכלוסיית תלמידים שמחפשת "רוחניות" וקשר אישי, ולא רק פילוסופיה יבשה.

השורה התחתונה של המורה

עבור התלמיד המודרני, הרמב"ם פותח את שערי המחשבה, וריה"ל פותח את שערי הלב.

התמהיל הנכון בכיתה הוא להשתמש ברמב"ם כדי לתת לגיטימציה לשכל ולפתור סתירות אינטלקטואליות, וברבי יהודה הלוי כדי לצקת לתוך המבנה השכלי הזה חיים, רגש, מסורת וחוויה קיומית.

# data[].attributes.headline
אני חושב שגישת הרמבם ה

# data[].attributes.body
אני חושב שגישת הרמבם היא קצת מסוכנת - כי היא מדברת בעצם לחלק מאוד גבוה מבחינת שכלית ותודעתית. יתכן שתלמיד שיחשף לשיטה הזו יקבל את המסר של מה שאני לא מבין - מבחינתי לא קיים

# data[].attributes.headline
אני חושב שבעולם הכפרני

# data[].attributes.body
אני חושב שבעולם הכפרני של ימינו (בניגוד לעולם של תקופת הרמבם ריהל) צריך הרבה יותר להזהר בבואנו לאמץ כלים חיצוניים לתוך התורה

# data[].attributes.headline
אני חושב שבמבחן המציאו

# data[].attributes.body
אני חושב שבמבחן המציאות - הרבה יותר סוחף ויכול לתפוס קהלים גדולים זן הגישה של ריהל. אם תתבונן היום מה מחזיק ציבורים שדבקים בתורה ומצוות זו לא הגישה הפילוסופית למדנית אלא גישת החיבור המיסטי

# data[].attributes.headline
אלו ואלו דברי אלוקים חיים 

# data[].attributes.subject
אלו ואלו דברי אלוקים חיים 

# data[].attributes.body
לשתי הגישות יש מקום בעולם התורני

# data[].attributes.headline
לדעתי צריך להיזהר מאוד

# data[].attributes.subject
לדעתי צריך להיזהר מאוד

# data[].attributes.body
מקורות ידע חיצוניים לפעמים סותרים לגמרי את התורה. לפעמים אנשים חיצוניים שלומדים דברים תורניים לא מבינים אותם בכלל כמו שצריך וחבל

כדאי להכיר היסטוריה של התקופה, בזהירות וגם בזה וכמובן בכל דבר אחר לחפש מישהו יראה שמים וללמוד ממנו

# data[].attributes.headline
אלו לאלו דברי אלוקים חיים 

# data[].attributes.subject
אלו לאלו דברי אלוקים חיים 

# data[].attributes.body
יש מקום לגישת הרמב״ם עם שילוב המדע בתוך האמונה אך גם לרגש של רבי יהודה הלוי יש מקום נרחב אצל תלמידים בימינו

# data[].attributes.body
נראה לי השילוב בין השנים כי יש כל מיני סוגי תלמידות וחשיבה

# data[].attributes.headline
מקורות ידע חיצוניים יכולים לתרום

# data[].attributes.subject
מקורות ידע חיצוניים יכולים לתרום

# data[].attributes.body
יכולים לתרום ולהעמיק את האמונה

# data[].attributes.body
נבואה והתגלות בעיניי תמיד יתנו מענה לבניין האמונה שלנו ולתלמידות שלנו

# data[].attributes.headline
תשובות לשאלות

# data[].attributes.subject
תשובות לשאלות

# data[].attributes.body
כמורה, אני מתחברת יותר לגישת הרמב"ם, משום שהיא מאפשרת לשלב בין התורה לבין ידע מדעי ופילוסופי, ומתאימה למציאות שבה התלמידים חשופים למגוון רחב של מקורות מידע ולמידה דרך חוויה.

היחידה גרמה לי לחשוב על האופן שבו ניתן לשמור על נאמנות למסורת לצד פתיחות לרעיונות חדשים. היא חידדה עבורי שהמתח בין אמונה לידע חיצוני רלוונטי גם כיום.

הסוגיה פוגשת אותי כמורה כאשר תלמידים שואלים שאלות ומבקשים לחבר בין עולמם לבין התורה. עבור התלמידים שלי, גישת הרמב"ם מתאימה יותר, משום שהיא מעודדת חשיבה, בירור ושילוב בין אמונה לידע.

# data[].attributes.body
בימינו הגישה של הרמב״ם נראית מתאימה יותר, משום שהיא מאפשרת שילוב בין תורה לידע מדעי־פילוסופי, ומכירה בכך שאמיתות שכליות מבוססות יכולות להשפיע על הבנת פסוקי התורה ולעיתים גם על פרשנותם. בעולם מודרני שבו המדע תופס מקום מרכזי, גישה זו נותנת כלים להתמודד עם שאלות אמונה בצורה רציונלית ומעמיקה, במיוחד בנושאים כמו טבע, בריאה והשגחה.

היחידה מחדדת את המתח בין מקורות ידע שונים וגורמת להבין שיש צורך בבירור מה נחשב הוכחה ודאית ומהי פרשנות. אני מזדהה יותר עם הגישה המאוזנת שמאפשרת פתיחות לשכל ולמדע לצד שמירה על יסודות התורה.

כמורה, הגישה הזו פוגשת אותי בשאלות של תלמידים על סתירות בין מדע לתורה, והיא מתאימה במיוחד לאוכלוסיית התלמידים שלי, משום שהיא מאפשרת שיח פתוח, חשיבה ביקורתית ושמירה על אמונה יציבה.

# data[].attributes.headline
מחד יש צורך בחקירה, מד

# data[].attributes.body
מחד יש צורך בחקירה, מדע וכלים מדויקים, מאידך חשוב מאד מקומה של החוויה בעבודת ה'

# data[].attributes.headline
בעיקר פתחה בפני את הצו

# data[].attributes.body
בעיקר פתחה בפני את הצורך להעמיק בשתי השיטות מתוך הבנת הנחיצות של שתיהן

# data[].attributes.headline
כמדומני שכיום נושא החו

# data[].attributes.body
כמדומני שכיום נושא החוויה מאד משמעותי, ותלמידים רבים יכולים להזדהות איתו. מצד שני , למדע וליסודות השכליים יש מקום של כבוד. לכן, הצגה של שתי השיטות יכולה לתת מענה רחב יותר

# data[].attributes.headline
עם גישתו של הרמב"ם

# data[].attributes.subject
עם גישתו של הרמב"ם

# data[].attributes.headline
אמיתות חד משמעיות

# data[].attributes.subject
אמיתות חד משמעיות

# data[].attributes.body
כשיש אמת חד משמעית אי אפשר להתווכח או להתעלם ממנה.

# data[].attributes.headline
הגישה של הרמב"ם

# data[].attributes.subject
הגישה של הרמב"ם

# data[].attributes.body
תלמידנו חיים בעולם רחב ומחובר לידע עולמי במהירות גבוהה ובנושאים רבים. ניסיון לטעון שהידע הזה לא רלבנטי לתחום מרכזי בחייהם - התחום הדתי סופו לייצר קונפליקט שהתורה לא בהכרח תהיה בצד החזק יותר בו.

# data[].attributes.headline
הגישה של הרמב"ם

# data[].attributes.subject
הגישה של הרמב"ם

# data[].attributes.body
אני חושבת שבעולם היום הגישה של הרמב"ם נכונה יותר. אי אפשר להתעלם מהמדע, ואנחנו צריכים למצוא תשובות שמתאימות. הנוער היום מחפש תשובות

# data[].attributes.headline
רצון להעמיק במקורות יד

# data[].attributes.body
רצון להעמיק במקורות ידע חיצוניים

# data[].attributes.headline
עבור תלמידותי מתאימה י

# data[].attributes.body
עבור תלמידותי מתאימה יותר גישת הכוזרי. אם כי יש מבני נפש שונים ולכן נכון בעיני לחשוף לסגנונות שונים

# data[].attributes.body
עבור תלמידותי מתאימה יותר גישת הכוזרי. אם כי יש מבני נפש שונים ולכן נכון בעיני לחשוף לסגנונות שונים

# data[].attributes.headline
איזו גישה רלוונטית בימינו?

# data[].attributes.subject
איזו גישה רלוונטית בימינו?

# data[].attributes.body
לדעתי, דווקא גישתו של הכוזרי יותר מתאימה.

בדור שלנו, הדגש על החיפוש השכלי פחות חזק מהדורות של ימי הביניים.

עובד ה' של דורנו ברובו יותר מחפש את עבודת ה' בדרך החוויתית יותר

# data[].attributes.headline
גישה מותאמת לתלמידים

# data[].attributes.subject
גישה מותאמת לתלמידים

# data[].attributes.body
הדור של היום הוא דור הAI, סמארטפונים, וכו'.

בדור כזה צריך את גישת החקירה מצד אחד, אולם מצד שני לחזק אמונה יציבה שלא תתערער גם במהלך החקירה. כלומר לחקור, אבל כמו שאומר הרמב"ם במורה הנבוכים על גישתו של אריסטו, לא להוציא מקרא מידי פשוטו בגלל דעות לא מוכחות.

# data[].attributes.headline
היחס בין התורה למקורות חיצוניים

# data[].attributes.subject
היחס בין התורה למקורות חיצוניים

# data[].attributes.body
הפוך בה והפוך בה דכולא בה.

אולם כדי להבין את העומק יש צורך ללמוד את החוכמות החיצוניות, אולם לא כדבר בפני עצמו, אלא כמשרתות בפני התורה, כשפחה בפני גבירתה.

# data[].attributes.headline
גישה רלוונטית

# data[].attributes.subject
גישה רלוונטית

# data[].attributes.body
היום לדעתי צריך גישה משולבת.

ראשית לבסס אמונה יציבה, ואז לחקור אותה. כלומר קודם כל בלי פילוספיות, ורק לאחר שיש לך אמונה יציבה ובטוחה, תוכל להתקדם בגישת הרמב"ם, חקירה עיונית.

# data[].attributes.headline
איפה זה פוגש אותי כמורה

# data[].attributes.subject
איפה זה פוגש אותי כמורה

# data[].attributes.body
בעיניי שתי הגישות מציבות אתגר רלוונטי גם בימינו, אך בהקשר החינוכי והעכשווי אני מזדהה יותר עם הגישה של הרמב״ם. תלמידים חיים בעולם רווי ידע מדעי שאלות ערכיות ומידע נגיש, ולכן ניסיון לנתק את התורה ממקורות ידע חיצוניים עלול ליצור תחושת זרות או נתק. הגישה של הרמב״ם מאפשרת מפגש כן בין אמונה לשכל, ומציעה לתלמידים לראות את התורה ככזו שאינה חוששת משאלות אלא יודעת להתמודד איתן.

עם זאת היחידה גרמה לי להבין מחדש את עומק הגישה של רבי יהודה הלוי, במיוחד בהדגשת החוויה הדתית והמסורת כבסיס לאמונה. היא מזכירה שלא הכול נמדד בכלים שכליים ושיש ערך גדול לחוויה לנאמנות ולזהות.

כמורה אני פוגש את המתח הזה בכיתה לא מעט. עבור אוכלוסיית התלמידים שלי נדמה לי שהשילוב חשוב. בסיס של אמונה ושייכות כפי שמדגיש רבי יהודה הלוי, יחד עם פתיחות לשאלות ולידע כללי ברוח הרמב״ם. בפועל הגישה של הרמב״ם מספקת לי כלים חינוכיים להתמודד עם שאלות שמגיעות מהעולם, אך התזכורת של רבי יהודה הלוי שומרת על מרכז הכובד הערכי והזהותי של התורה.

# data[].attributes.headline
אני יותר מזדהה עם הגיש

# data[].attributes.body
אני יותר מזדהה עם הגישה של הרמב"ם, כי אני יותר אוהבת ומתחברת לדברים שהם יותר שכליים, יותר מוכחים

# data[].attributes.headline
שיש בתורה ממש את כל הד

# data[].attributes.body
שיש בתורה ממש את כל הדברים, הכל כתוב בה, הכל נמצא, רק צריך להעמיק ולמצוא

# data[].attributes.headline
בעיניי יש דווקא משהו י

# data[].attributes.body
בעיניי יש דווקא משהו יפה בשילוב של השיטות, בתוך עולם שהוא מלא בדעות ובאפשרויות, גם בהבנת האמונה זה מדהים שיש גישות כל כך שונות

# data[].attributes.headline
אני נוטה יותר לגישת 

# data[].attributes.body
אני נוטה יותר לגישת הרמב"ם, שמאפשרת לשלב בין התורה לידע מדעי ופילוסופי. זה עוזר לתלמידים להבין את התורה בהקשר מודרני ורלוונטי לחייהם, ומקל עלי כמורה לגשר בין הלימוד המסורתי לשאלות שהם מביאים מהעולם.

# data[].attributes.headline
לתלמידיי מתאימה יותר ה

# data[].attributes.body
לתלמידיי מתאימה יותר הגישה המתרחקת מפילוסופיה. אך עם זאת יש לחבר בין תורה למדע ולהראות את השלמות שבתורה, ואת המדע הטמון ביסודותיה. ולכן כשיש הזדמנות אני משתדל להביא אותה לתלמידים.

# data[].attributes.headline
התורה כוללת הכל. חכמי 

# data[].attributes.body
התורה כוללת הכל. חכמי האמת והעומק שמצליחים להגיע לפנימיות, רואים את כל הבריאה בתורה, כן עשה הגרא שבסוף ימיו הסתובב רק עם תנך כי ראה בו את כל המציאות.

# data[].attributes.headline
אלו ואלו דברי א-לקים ח

# data[].attributes.body
אלו ואלו דברי א-לקים חיים. הרמבם התקבל מאוד בקרב ישראל, ששילב היטב מדע ופילוספיה. אך יש להיזהר מזה כפי שכתב הגרא על כך "הפילוסופיה הארורה הטעתו". ולכן אלה 2 גישות. גם ריהל התקבל. כל אחד מתחבר עפ תכונותיו.

# data[].attributes.headline
אני מחפשת הבנה ולכן השיטה של הרמב"ם.

# data[].attributes.subject
אני מחפשת הבנה ולכן השיטה של הרמב"ם.

# data[].attributes.headline
בעולם חומרני, אני חושב

# data[].attributes.body
בעולם חומרני, אני חושב שהגישה של הטהרה תזקק את התלמידים ותהווה להם חמצן שהם זקוקים לו, ללא בלבול וערבוב עם תחומים אחרים. יחד עם זאת צריך לנתב אותם לקחת את הטוב מהעולם החומרי שהם מצויים בו

# data[].attributes.headline
שצריך לקחת את חכמת הגו

# data[].attributes.body
שצריך לקחת את חכמת הגויים ולא את תורת הגויים, יפיפיותו של יפת באהלי שם, הם אלו שיקדמו את המציאות, וביחס לתורה להשאר בטהרה

# data[].attributes.headline
בימינו לדעתי הגישה של 

# data[].attributes.body
בימינו לדעתי הגישה של ריהל שמבטאת נאמנות מוחלטת לקודש היא זו שתרים את התלמידים גבוה, ותחבר אותם לרוחניות במלואה

# data[].attributes.body
אני חושבת שיש תלמידים חכמים שיזדהו עם אמירות של הרמבם, אך לצדם תלמידים רבים מאוד שרוצים לשמוע את המפגש עם ה'

# data[].attributes.body
לדעת איפה לשים את הגבולות,

ואיפה להיתרם ממקורות חיצוניים

כשהדגש הוא מה מקדם את התורה ולא מה יאמרו בגויים.

# data[].attributes.body
בתקופה שלנו רואים מצד אחד התעוררות גדולה של הכוחות הרוחניים- דמיון, אינטואיציה, נפש... החזרה לארץ ישראל היא גם החזרה לקראת התעוררות הנבואה ולכן ריה"ל הוא ספר יבוד.

מצד שני בתקופתנו יש גם למדע יסוד מוצק וידוע, תקופה שיש בה מקום לשכל, מדע ובהירות ולכן הרמבם חשוב גם הוא

השילוב בין שניהם המתאים לתקופתנו

# data[].attributes.headline
אלו ואלו דברי אלוקים

# data[].attributes.subject
אלו ואלו דברי אלוקים

# data[].attributes.body
תלוי אישיות, סיטואציה ויש תהליך ותנודות

# data[].attributes.headline
יש פה מורכבות

# data[].attributes.subject
יש פה מורכבות

# data[].attributes.body
ולכל אחד נטית נפש ודרך התמודדות שונה

# data[].attributes.body
המדע חלק לא נפרד מאיתנו וגם איתו אנחנו רוצים לעבוד את ה

# data[].attributes.body
אני חושב שאני יותר מזדהה עם הגישה של הרמב"ם. גם ריה"ל מאוד מעורר השראה ומחשבה. עם זאת, אני חש שריה"ל קצת "דוחה בקש" את שאר הדתות והפילוסוף ולא באמת מתמודד איתם "ראש בראש", כמו שהייתי מצפה מעצמי כמורה

# data[].attributes.body
בכל פעם שאני עוסק בסוגיה הזו, אני מבין באמת שמצד אחד התורה מכילה הכל וניתן למצוא בה הכל, ומצד שני אנחנו צריכים להיעזר בכלים של החכמה החיצונית בכדי לגלות את העומק של התורה.

אני חושב שגם ריה"ל נעזר בכלי החכמה, כמו הדקדוק והשירה בשביל למצוא את עומק התורה שלו. הרמב"ם בוודאי

# data[].attributes.body
במבט ראשוני, הייתי אומר שריה"ל יותר רלוונטי בימינו כי הוא מדבר על חוויה ופחות על רציונליזם.

עם זאת, יש משהו בתפיסה של הרמב"ם, שהופכת את התורה לגדולה יותר. הרמב"ם מכניס את החכמה לתוך התורה ובכך מרחיב את היריעה, ונותן רוחב דעת שיכול להתחבר היום ולהתקבל בצורה טובה

# data[].attributes.body
כמורה יותר פוגשת אותי הגישה של ריהל וככה אוכל יותר לדבר עם תמידים על הנושא מתוך המקום שאני מחוברת אליו למרות שזה חשוב לראות גם איך עונים להם על עניינים של סתירות בין תורה למדע

# data[].attributes.body
כמורה יותר פוגשת אותי הגישה של ריהל וככה אוכל יותר לדבר עם תמידים על הנושא מתוך המקום שאני מחוברת אליו למרות שזה חשוב לראות גם איך עונים להם על עניינים של סתירות בין תורה למדע

# data[].attributes.body
זה גרם לי לחשיבה אודות הסוגיא המעניינת ואיך הכריעו בה הרבנים הגדולים. טוב לדעת שיש שתי גישות מרכזיות וכל אחד יכול להתחבר לעניין אחר

# data[].attributes.body
זה גרם לי לחשיבה אודות הסוגיא המעניינת ואיך הכריעו בה הרבנים הגדולים. טוב לדעת שיש שתי גישות מרכזיות וכל אחד יכול להתחבר לעניין אחר

# data[].attributes.body
לדעתי גישתו של הרמבם כי היום המדע מאוד מפותח ורלוונטי בחיינו וצריך לתת מענה איך זהש קשור לחיי תורה

# data[].attributes.headline
לענ"ד גישת הרמבם

# data[].attributes.subject
לענ"ד גישת הרמבם

# data[].attributes.headline
שילוב של שני הגדולים

# data[].attributes.subject
שילוב של שני הגדולים

# data[].attributes.headline
לשלב את כל המקורות יחד

# data[].attributes.subject
לשלב את כל המקורות יחד

# data[].attributes.body
אני מזדהה עם גישת הרמב"ם וחושב שהיא רלוונטית לחיי תלמידנו כיוון שאנו חיים בעולם הוליסטי בו כל העולמות מסוכרנים.

# data[].attributes.headline
לזכור שישנן גישות שונו

# data[].attributes.body
לזכור שישנן גישות שונות, אנשים שונים, תלמידים שונים ולכל אחד מתאים מענה שונה. יתכנו שני תלמידים שנולדו באותו מקום וכל אחד מתפרנס מרוח אחרת לגמרי

# data[].attributes.headline
לדעתי נקודת המ

# data[].attributes.body
לדעתי נקודת המוצא היא שהתורה היא האמת המוחלטת!

המדע והפילוסופיה צריכות להשתלב באמת הזו. במקום שיש סתירה בין המדע לתורה - לנסות למצוא את החיבור, ואם לא מוצאים - לצדד באמת של התורה.

בימינו עם כל החידושים הטכנולוגיים, ניתן יותר ויותר לראות את האמת של התורה שמקדימה את הזמן. המדע ( למי שצריך הוכחות...) מוכיח את אמיתות התורה. יש לכך דוגמאות רבות כגון הפלאפון הנשמע מסוף העולם ועד סופו, האולטרסאונד - שומעים את הקולות... ועוד.

# data[].attributes.headline
שנה הרמב"ם שנה ריה"ל 

# data[].attributes.subject
שנה הרמב"ם שנה ריה"ל 

# data[].attributes.body
תלמידים צריכים לקבל מספר גישות לראות שילוב של חכמה חיצונית בתוך הגות יהודית. בכל מקרה יש תגובה ושיח עם רעיונות מסביב. לא תמיד צריך להכריע האם שימוש בטיעון פילוסופי להוכחת עליונות הדת משרת את הפילוסופיה או את הדת?

# data[].attributes.headline
זה לעומת זה ברא אלוקים או הכל דברי אלוהים חיים

# data[].attributes.subject
זה לעומת זה ברא אלוקים או הכל דברי אלוהים חיים

# data[].attributes.headline
הרמב"ם חוזר ובגדול 

# data[].attributes.subject
הרמב"ם חוזר ובגדול 

# data[].attributes.body
הפרשנות לצד המחויבות המוחלטת לאמת נראה שאנחנו בדרך לשם עכשיו. זה רק התחיל אבל נראה שזה הכיוון.

# data[].attributes.headline
א. התחברתי יותר לגישתו

# data[].attributes.body
א. התחברתי יותר לגישתו של הרמב"ם שדוגל ב"שביל הזהב" ובהימנעות מקיצוניות.

ב. לא שינתה את דעתי.

# data[].attributes.headline
אני מעדיף את הגישה של הרמבם במיוחד בתחילת הדרך מכיוון שהוא מביא סדר והבנה

# data[].attributes.subject
אני מעדיף את הגישה של הרמבם במיוחד בתחילת הדרך מכיוון שהוא מביא סדר והבנה

# data[].attributes.headline
שיש מקום לשלב בין השניים ולא להביא את הדברים באופן שרק מתנגש אחד בשני.

# data[].attributes.subject
שיש מקום לשלב בין השניים ולא להביא את הדברים באופן שרק מתנגש אחד בשני.

# data[].attributes.headline
לדעתי שני הגישות צריכות לבוא ביחד ואין לבחור בגישה אחת בלבד מכיוון שרק בהרמוניה של דעות נצליח לחנך להצלחה.

# data[].attributes.subject
לדעתי שני הגישות צריכות לבוא ביחד ואין לבחור בגישה אחת בלבד מכיוון שרק בהרמוניה של דעות נצליח לחנך להצלחה.

# data[].attributes.headline
הגישה של ריה"ל. בדור ש

# data[].attributes.body
הגישה של ריה"ל. בדור של אהבה, כשאינך יכול ללמד עניין שכלי במנותק מן הרגש, אתה צריך לתת לאנשים תפיסה עצמאית של התנסות דתית.

היחס בין התורה לבין מקורות ידע חיצוניים היא לא רק שאלה של יישוב סתירות אלא של הפריה. האם התורה יכולה להיות מובנת ועמוקה יותר כתוצאה ממקורות אחרים?

ברור כי תלמידים צריכים את שתי הגישות. אבל להדגיש את ריה"ל .

# data[].attributes.headline
עם הגישה של הרמב"ם

# data[].attributes.subject
עם הגישה של הרמב"ם

# data[].attributes.body
באופן אישי מעדיף את השיטה של הרמב"ם. אני מחפש הבנה

# data[].attributes.headline
לרצות לבחון את הדברים לעומק

# data[].attributes.subject
לרצות לבחון את הדברים לעומק

# data[].attributes.body
יש לי תחושה שאתם מציגים את הסוגיה באופן מוטה ושגוי. לא חושב שאצל הרמב"ם אין הבחנה בין תורה וחכמה. כשאדם לומד מתמטיקה הוא לא מקיים מצוות לימוד תורה. (על אף שיתכן שזה מכשיר מצווה לאהבת ה')

# data[].attributes.headline
הגישה של הרמב"ם

# data[].attributes.subject
הגישה של הרמב"ם

# data[].attributes.body
מפני שהדור שלנו צמא להבנה. לפי השיטה של ריה"ל אין מקום להבנה (משל התרופות לדוגמה) והתמימות עדיפה.

# data[].attributes.headline
תלמידים צעירים צריכים 

# data[].attributes.body
תלמידים צעירים צריכים להתחיל עם לוגיקה של הרמב"ם, אך המבוגרים יותר יכולים להתחיל למשש את עולמם הפנימי ולהבין את ריה"ל טוב יותר. חשוב מאוד שנגיש לתלמידים את שניהם.

# data[].attributes.headline
שלא צריך להיבהל משימוש

# data[].attributes.body
שלא צריך להיבהל משימוש בידע חיצוני. התורה והשכל הולכים יחד. התורה לא תסתור שכל, ועל כן היכן שהוא יכול לעמיק את מבטנו הרי זה דבר נכון.

# data[].attributes.headline
ככלל אנשים נוטים אחר ה

# data[].attributes.body
ככלל אנשים נוטים אחר הגישה של הרמב"ם, כיוון שהם מסתכלים על הכל מבחוץ והמדע מבחינתם הוא פסגת האמת. אך מי שיש בקרבו עומק רוחני, מבין את המבט החודר והאמיתי של ריה"ל ורואה בו וודאות גדולה יותר

# data[].attributes.headline
כמדומני שיותר מתאים ללמד תלמידים על פי הגישה של ריה"ל. הואיל וגישתו של הרמב"ם מצריכה הרבה יותר זהירות בהבחנה מהו מקומה של הפילוסופיה. 

# data[].attributes.subject
כמדומני שיותר מתאים ללמד תלמידים על פי הגישה של ריה"ל. הואיל וגישתו של הרמב"ם מצריכה הרבה יותר זהירות בהבחנה מהו מקומה של הפילוסופיה. 

# data[].attributes.body
בנוסף, ההדגשה על קליטת הדברים בחושים מתאימה יותר לתלמידים צעירים שהכל השכלתי עדיין לא מאוד מפותח אצלם

# data[].attributes.headline
ערעור על גישת הלברטל

# data[].attributes.subject
ערעור על גישת הלברטל

# data[].attributes.body
לאחר שמיעת דבריו של פרופ' הלברטל אני מוכרח לציין שחלקם נשמעים לי מופרכים,. במיוחד האמירה לפיה הרמב"ם אינו מבחין בין פנים לחוץ. לדעתי זה ממש לא נכון. הוא משתמש הרבה בפילוסופיה על מנת לשרת את האמונה ואהבת ה' אך ממש לא מתוך חוסר הבחנה בינה ובין התורה

# data[].attributes.headline
תלוי למי ( אביעד)

# data[].attributes.subject
תלוי למי ( אביעד)

# data[].attributes.body
השאלה איזו גישה יותר רלוונטית תלויה באדם אותו אנחנו מלמדים.. ישנם אנשים שהחיפוש הרוחני שלהם מלווה ברצון להרחיב את הירייה גם למקורות מדעיים פילוסופיים שלהם מתאימה באמת יותר גישת הרמב"ם וישנם כאלה שמחפשים את גישת התורה כשלעצמה שלהם מתאים יותר ריה "ל

# data[].attributes.headline
אלו ואלו דברי אלוקים חיים. אין ענין להכריע בין השניים. כל אחד לפי נטיות נפשו ירווה את צמאונו הרוחני ויבנה בנין אמונה יצוק ומלא חוסן. לתלמידים מכיוון שמדובר במנעד רחב חשוב להפגיש גם עם זה וגם עם זה וכל אחד ימצא את שאהבה נפשו יותר. 

# data[].attributes.subject
אלו ואלו דברי אלוקים חיים. אין ענין להכריע בין השניים. כל אחד לפי נטיות נפשו ירווה את צמאונו הרוחני ויבנה בנין אמונה יצוק ומלא חוסן. לתלמידים מכיוון שמדובר במנעד רחב חשוב להפגיש גם עם זה וגם עם זה וכל אחד ימצא את שאהבה נפשו יותר. 

# data[].attributes.headline
יובל גרינברג - איפה זה פוגש אותי כמורה

# data[].attributes.subject
יובל גרינברג - איפה זה פוגש אותי כמורה

# data[].attributes.body
אני מורה לפיסיקה. הגישה המדעית היא קרובה לליבי, בנוסף, אין לי ספק שהגשמת האינטלקטואל הוא למעשה הגשמת האנושי.

# data[].attributes.headline
חוויה ומסורת

# data[].attributes.subject
חוויה ומסורת

# data[].attributes.body
רוב ככול תלמידי הינם אנשים פשוטים הרחוקים מכל "התפלספות" שהיא. יותר מיזה, היא כמעת מוקצה מחמת מיאוס בשבילם. כך גם אצלי. האמונה התמימה, גם אם "חסרת דעת" היא יקרה בעיני. אומנם בשונה מתלמידי אני נהנה לגלות מידי פעם הקבלות וחיזוקים מדעים חיצוניים לתורה. אך זה תוספת משמחת לאמונה ולא הבסיס לה.

# data[].attributes.headline
דברי אלוקים חיים

# data[].attributes.subject
דברי אלוקים חיים

# data[].attributes.body
נקודת המוצא היא שהתורה ניתנה לנו מאת הבורא. אולם, כאשר אנו מוצאים מקורות ידע חיצוניים שעוזרים לנו לחדד ולחזק את אמונתנו אין סיבה שלא להשתמש בהם. מנגד, עלינו לדעת שכאשר הכלים החיצוניים (שכליים או רגשיים) כושלים, הרי זה משום שהכלים האלו חסרים ולא בגלל שנמצא איזה שהוא פגם בתורה חלילה.

# data[].attributes.body
באופן אישי, אני מתחבר לגיתו של ריה"ל. היא מבוססת על מסורת והערה בין-דורית, על הכרב במוגבלות התפיסה החושית ובנתינת מקום לחוויה האישית-דתית של כל אחד. מנגד, איני יכול להתעלם מכך שיש לי תלמידים (בודדים למען האמת) שגישתו של ריה"ל איננה מספקת אותם. כאן מתחברת דרכו של הרמב"ם. עיגון האמונה בשפה וכלים פילוסופיים. קביעת מידות וכללים מחברים את אותם תלמידים יותא מכל חוויה דתית שאולי תפגוש אותם. ולכן, איזונים...

# data[].attributes.headline
אני מלמד בתיכון דתי לי

# data[].attributes.body
אני מלמד בתיכון דתי ליברלי שם יותר מתאים הרמב"ם. לי באופן אישי שילוב

# data[].attributes.headline
חשוב לשלב בין שניהם.

# data[].attributes.body
חשוב לשלב בין שניהם.

יש תימוכין לכל דבר.

# data[].attributes.headline
אני חושב שחייב שילוב. 

# data[].attributes.body
אני חושב שחייב שילוב. היום גם האקדמיה והרציונליות תופסת מקום וגם החוויה והרצון לנבואה ומיסטיקה

# data[].attributes.headline
בעולם החילוני (בחינוך הממלכתי) יש קונצנזוס מוחלט על החוויות הפילוסופיות-אקדמיות.

# data[].attributes.subject
בעולם החילוני (בחינוך הממלכתי) יש קונצנזוס מוחלט על החוויות הפילוסופיות-אקדמיות.

# data[].attributes.body
מכאן, עולה המחשבה כיצד ניתן בכלל להסביר חוויות על חושיות, נבואיות, בעולם הדתי, שהרי לגרום להתנסות היא לא ממש אפשרית.

אני תוהה כיצד ניתן לעורר בתלמידים את הרגש הדתי, ואת הכרת הרוחניות, את שמותר האדם מן הבהמה.

אין לי תשובות כרגע.

# data[].attributes.headline
אמנם אנחנו דור של מדע והוכחות אבל זו תקופה שבה האדם וחוויתו האישית ניצבים במרכז. לכן אני חושבת שהגישה של ריה"ל שמתבסס על החוויה האישית של היחיד היא הרלוונטית יותר.

# data[].attributes.subject
אמנם אנחנו דור של מדע והוכחות אבל זו תקופה שבה האדם וחוויתו האישית ניצבים במרכז. לכן אני חושבת שהגישה של ריה"ל שמתבסס על החוויה האישית של היחיד היא הרלוונטית יותר.

# data[].attributes.headline
אני חושבת שהם כלי שאסור להתעלם ממנו ושזו דרך להבין את האמת של העולם. יחד עם זאת לא צריך למהר ולעקור אמונות ומסורות כשיש התנגשות. רואים היום עד כמה התאוריות המדעיות משתנות ומתהפכות ובכל אופן צריך להקשיב טוב לשכל הישר שלנו ולפעול על פיו.

# data[].attributes.subject
אני חושבת שהם כלי שאסור להתעלם ממנו ושזו דרך להבין את האמת של העולם. יחד עם זאת לא צריך למהר ולעקור אמונות ומסורות כשיש התנגשות. רואים היום עד כמה התאוריות המדעיות משתנות ומתהפכות ובכל אופן צריך להקשיב טוב לשכל הישר שלנו ולפעול על פיו.

# data[].attributes.headline
אני מזדהה עם שתי הגישות. אולי קצת יותר עם ריה"ל. אני מגיעה לאמונה דרך החוויה האישית והתחושות החזקות הפנימיות, ויחד עם זאת אני חושבת שהמדע והחשיבה הפילוסופית עוזרות להבין את העולם ולהעמיק את האמונה (אם נתעלם מכמה נקודות שסביבן יש סתירה ממשית...)

# data[].attributes.subject
אני מזדהה עם שתי הגישות. אולי קצת יותר עם ריה"ל. אני מגיעה לאמונה דרך החוויה האישית והתחושות החזקות הפנימיות, ויחד עם זאת אני חושבת שהמדע והחשיבה הפילוסופית עוזרות להבין את העולם ולהעמיק את האמונה (אם נתעלם מכמה נקודות שסביבן יש סתירה ממשית...)

# data[].attributes.headline
אני חושבת שגישתו של הר

# data[].attributes.body
אני חושבת שגישתו של הרמב"ם אך גם גישתו של הריה"ל צריכה להלמד, כי כל אחד נמשך למשהו אחר.

# data[].attributes.headline
המורכבות בין התורה ליד

# data[].attributes.body
המורכבות בין התורה לידע בחוץ. מרגש איך הרמב"ם מיישב את הדברים יחד.

# data[].attributes.headline
לפי דעתי גישתו של הרמב

# data[].attributes.body
לפי דעתי גישתו של הרמב"ם, אנחנו דור שצריך לחקור

# data[].attributes.headline
אני עם ריה"ל. אבל מאמין שלכל אחד מתאים משהו אחר, יש שידגישו את הרמב"ם כי הם נוטים יותר לשכל ויש את ריהל שיותר נוטה לרגש 

# data[].attributes.subject
אני עם ריה"ל. אבל מאמין שלכל אחד מתאים משהו אחר, יש שידגישו את הרמב"ם כי הם נוטים יותר לשכל ויש את ריהל שיותר נוטה לרגש 

# data[].attributes.headline
על העבודה הגדולה שיש לנו כממשיכי המסורות בנושא זה, שעלינו לעשות מפעל שלם שעוס' ומדבר על הנושאים הללו

# data[].attributes.subject
על העבודה הגדולה שיש לנו כממשיכי המסורות בנושא זה, שעלינו לעשות מפעל שלם שעוס' ומדבר על הנושאים הללו

# data[].attributes.headline
אני מאמין שיש נשמות שונות וכל אחת מתחברת לדרך אחרת האחת לרמב"ם והשניה יותר לדרך של ריה"ל. אישית אני יותר מתחבר לדרך של ריה"ל.

# data[].attributes.subject
אני מאמין שיש נשמות שונות וכל אחת מתחברת לדרך אחרת האחת לרמב"ם והשניה יותר לדרך של ריה"ל. אישית אני יותר מתחבר לדרך של ריה"ל.

# data[].attributes.headline
השיטה של הרמב"ם יותר מותאמת לדור של ימינו... שילוב הדברים

# data[].attributes.subject
השיטה של הרמב"ם יותר מותאמת לדור של ימינו... שילוב הדברים