# data[].attributes.body
Qui era?

Campomanes (1723-1802) va ser un polític i economista espanyol.

Discurs

A través del seu Discurs sobre l'educació popular dels artesans i el seu foment, obra publicada en 1775, va influir notablement en l'educació. A través d'esta obra, defén que els treballadors i artesans han de tindre una educació particular, és a dir, centrada en els seus oficis. Esta educació ha de ser tant tècnica com moral. Així, si es millora l'educació, l'economia del país creixerà. Esta obra va ser escrita per l'autor pel fet que, després de la seua observació sobre la situació d'Espanya, va arribar a la conclusió que els artesans no estaven ben preparats, fent que els països estrangers tingueren més èxit que Espanya. La seua intenció principal era millorar l'educació perquè així el país millorara econòmicament i es reduïren també les importacions d'Espanya.

Per afavorir aquesta millora econòmica, en el Discurs també sosté que les dones deuen ocupar oficis masculins, així el país progressaria. Per això dona importància a l'educació de les dones, sobretot per impulsar la indústria. Com deia “La dona té el mateix ús de raó, que l'home: sols el descuide, que manca en la seua ensenyança, la diferencia, sense culpa seua”

Contingut del discurs: aspectes fonamentals

- Destaca que no deu haver-hi conflictes entre oficials i mestres, per tant, deuen evitar els gremis.

- Planteja que, en compte d’ajudar-se entre ells, i siga una zona de caritat per a aquelles persones necessitades de la mà de la religió.

- Els exàmens siguen parcials i no hi haja favoritismes o paranys, de la mateixa manera que els inspectors siguen clars i deixen de costat la política.

- A més, que siga la justícia la que vigile les lleis i tinguen una penalització en cas de no complir-les.

- Trencar l'exclusivitat a les botigues, i que siga cada client qui trie on anar. Vols que s’eviten els monopolis en els mercaders, ja que tenen el risc de controlar el mercat.

- Que els aprenents han de tenir una educació millor, bàsica i religiosa.

- Que s’incloguen a les dones en més oficis i no es queden sense fer res, ja que són igual d’intel·ligents que els homes, o inclòs poden destacar.

- Es valore l’esforç dels treballadors i obtinguen mèrits per fer-ho I tinguen la seua paga a temps.

- Valorar I fer ús del mercat local.

- Que es facilite la venda i el transport de productes artesans.

- Les mares han de ser un model d’esforç per a les seues filles

- El govern ha de pagar a les dones perquè puguen educar i treballar en els xiquets i xiquetes.

Conclusió

Campomanes conclou el seu discurs subratllant que l'educació i el treball són fonamentals per al progrés d'Espanya. El futur del país depén de l'educació popular, que ha de ser accessible a tots, especialment a les classes més humils, com els artesans. Per a això, és necessari dignificar el treball manual, millorar l'educació tècnica i moral, i fomentar una vida ordenada i productiva. Campomanes planteja que este tipus d'educació, dirigida als artesans, pot ajudar a superar l'estancament econòmic i transformar a Espanya en una nació més moderna i competitiva.

# data[].attributes.headline
Aportacions significatives en l'àmbit educatiu

# data[].attributes.subject
Aportacions significatives en l'àmbit educatiu

# data[].attributes.body
1. Educació tècnica i moral. Va proposar una educació particular per als artesans, que tenia en compte tant aspectes tècnics - professionals com morals i polítics.

2. Educació diferent per a cada grup social.

3. Millora de les arts i els oficis. Va emfatitzar la necessitat de perfeccionar les i els oficis mitjançant l’ensenyança.

4. Dignificació dels oficis: va abogar per donar un major reconeixement als artesans com ciutadans industriosos i necessaris.

5. Educació orientada cap a la utilitat i amb una finalitat econòmica

# data[].attributes.attachment_caption
“Discurso sobre la educación popular de los artesanos y su fomento" (1775)

# data[].attributes.body
L'obra tracta aspectes sobre reformes tant econòmiques com educatives, amb la finalitat de millorar la capacitació dels artesans i fomentar la indústria a Espanya. A més, promovia la importància d'una educació que impulsara el desenrotllament econòmic del país basant-se en les idees il·lustrades del segle XVIII.

# data[].attributes.attachment_caption
“Discurso sobre la educación popular de los artesanos y su fomento" (1775)

# data[].attributes.body
L'obra tracta aspectes sobre reformes tant econòmiques com educatives, amb la finalitat de millorar la capacitació dels artesans i fomentar la indústria a Espanya. A més, promovia la importància d'una educació que impulsara el desenrotllament econòmic del país basant-se en les idees il·lustrades del segle XVIII.

# data[].attributes.body
Campomanes realizó contribuciones significativas en varios ámbitos:

Educación.

Administración pública.

Economía.

Reforma agraria.

Política.

Cultura.

Bibliotecas públicas.

# data[].attributes.headline
Aportaciones más importantes en educación

# data[].attributes.subject
Aportaciones más importantes en educación

# data[].attributes.body
Campomanes consideraba que la educación era un factor clave para la modernización y desarrollo económico de España. Sus ideas se plasmaron en diversas iniciativas y propuestas:

-       Promoción de educación técnica y moral para los artesanos: propuso un sistema de enseñanza reglamentado con un método gradual y progresivo para los gremios y oficios. Esta educación tenía dos vertientes: la técnica (práctica) relacionada con la enseñanza de los oficios, y la moral, que enseñaba valores como la solidaridad, el honor y la cristiandad.

-       Dignificación de los oficios manuales: buscaba fomentar y dignificar socialmente el estamento popular, concibiendo la enseñanza de las clases populares como un factor de enriquecimiento económico y progreso social.

-       Inclusión de mujeres en oficios: promovió la educación femenina, creyendo que las mujeres debían aprender labores útiles y recibir formación moral. Apoyó su incorporación al mundo laboral para beneficiar a sus familias y al Estado. Aunque reconoció su capacidad para el trabajo y el aprendizaje, propuso roles laborales acordes al "decoro de su sexo", limitando sus opciones. Su visión, aunque progresista para la época, mantenía una educación diferenciada centrada en lo doméstico y religioso.

-       Promoción de la alfabetización básica: enfatizó la importancia de la lectura, escritura y aritmética desde la niñez para los artesanos. Estas habilidades se consideraban esenciales para mejorar la productividad y facilitar la administración de sus negocios.

# data[].attributes.body
"Discurso sobre la educación popular de los artesanos y su fomento" (1775): promueve una educación técnica y moral para artesanos, buscando mejorar la producción y dignificar los oficios. Propone alfabetización básica y enseñanza del dibujo, elementos clave para el desarrollo económico y social. Esta obra influyó en las reformas educativas de Carlos III, modernizando España desde una perspectiva ilustrada.

# data[].attributes.body
Ell volia dignificar els oficis manuals que es tenien per vils.

Parla de l’educació de caràcter moral i polític,  no sols religiós.

Volia una educació tècnica, que incloguera el dibuix, la lectura i els coneixements bàsics matemàtics.

A través de les seues obres més importants, va vincular estretament l'educació amb el desenvolupament econòmic i el progrés social.

Veia l'educació com un projecte de continuïtat reformista, no de ruptura amb el passat i les seues tradicions, es basava en:

1. Pragmatisme utòpic: Les seues idees navegaven entre un pragmatisme i un conservadorisme social, revestit de "modernitat".

2. Manteniment de valors tradicionals: Encara que buscava reformar l'educació, ho feia sense abandonar els principis cristians i la moralitat catòlica com a eix estructurador de la societat espanyola.

3. Educació homogènia, no igualitària: Va proposar una educació proporcionada al contingut i nivell dels diferents grups socials, sense arribar a ser igualitària en el sentit contemporani.

Sobre l’educació de les dones:

Ell critica l’ociositat , la passivitat, la banalitat i el luxe de les dones de classes instal·lades.

Proposa una educació específica per a les dones que eren llauradores, amb l’objectiu de convertir-les en instruments útils per a la societat i així desterrar pràctiques ocioses.

S’afegeixen les societats econòmiques d’amic al país.

Va intentar que les dones pogueren reinar.

# data[].attributes.body
Pedro Rodríguez de Campomanes (1723-1802) fue un político, economista, jurista e historiador español del siglo XVIII.

Era un reformista ilustrado con una visión modernizadora de España, centrada en el desarrollo económico, la educación y la industrialización. Su enfoque promovía la educación como un instrumento clave para la regeneración nacional.  Fue una figura clave del reformismo ilustrado español, cuyas ideas y acciones tuvieron un impacto significativo en la modernización de España, especialmente en los ámbitos de la educación y la economía.

# data[].attributes.body
Pedro Rodríguez va néixer a Santa Eulalia de Sorriba l’1de juliol de 1723 i va morir el 3 de febrer de 1802. Va ser director de la Real Academia de la Història durant més de trenta anys, un procurador del Consell de Castella i promotor de les societats econòmiques d’amics del País. A més, va ser Ministre d'hisenda, nomenat per Carles III en 1760 i, posteriorment, en 1763, va passar a ser membre de la Real Acadèmia Espanyola. Més tard, en 1780 va rebre el títol de comte de Campomanes.

En l’àmbit polític va ser defensor del despotisme il·lustrat; en l’econòmic es va oposar al monopoli gremial i de la Mesta; va promoure el comerç i la indústria i va afavorir l’expulsió dels jesuïtes.

# data[].attributes.body
Pedro Rodríguez de Campomanes fue un destacado político, jurista e historiador español nacido el 1 de julio de 1723 en Santa Eulalia de Sorriba, Asturias. Fue una figura clave de la Ilustración española, ocupando importantes cargos políticos y contribuyendo significativamente al desarrollo económico y social de España en el siglo XVIII.

Asimismo, dejó una huella significativa en la historia de España, promoviendo el progreso y la modernización en diversos aspectos de la sociedad española del siglo XVIII.

# data[].attributes.body
Pedro Rodríguez Campomanes va ser, a més de Conde de Campomanes, polític, economista, jurista i historiador. Va néixer l’any 1723 i va ser un dels principals il·lustradors en el context de regeneració del país.

Campomanes va passar de ser un modest hidalgo rural en una aldea a ocupar les més destacades ocupacions de la Cort y a obtindre un títol de noblesa. L’ascens es va deure a les seues extraordinàries qualitats (intel·ligència, laboriositat, autoconfiança…), però també al seu llinatge. De fet, en 1762 Carlos II el va nomenar ministre d'Hisenda, càrrec en el que va implementar una àmplia sèrie de mesures encaminades a la reforma de l’economia espanyola.

Campomanes va ser un defensor de l’educació com a eina de progrés econòmic i social. Va promoure la formació dels artesans i l'ensenyament pràctic per impulsar la indústria i el desenvolupament d'Espanya.

# data[].attributes.body
Para Campomanes, la educación era un elemento fundamental para el progreso económico y social. Asimismo, quería una educación diferente para cada grupo social.

Su visión de la educación se centraba principalmente en los artesanos y las clases populares, con el objetivo de fomentar la industria y mejorar las artes y oficios.

La desarrollo a través de dos aspectos:

Moral de carácter religioso y político.

Otra de carácter técnico - profesional.

Características principales:

Educación técnica y moral.

Énfasis en las habilidades prácticas.

Formación cristiana.

Mejora de la legislación.

Educación enfocada a las clases populares.

Combinación de tradición e innovación.

Fomento de la industria.

# data[].attributes.body
- Discurso sobre el fomento de la industria popular.

-Discurso sobre la educación popular de los artesanos y su fomento.

# data[].attributes.body
¿QUI ERA?

Campomanes va nàixer al 1723 i va morir al 1802. Va ser un destacat polític, jurista i historiador espanyol de la Il·lustració. Va ser procurador del Consell i promotor de les societats econòmiques d’amics del País. A més, Campomanes va ocupar importants càrrecs durant el regnat de Carles III, incloent-hi el de ministre d'Hisenda i president del Consell de la Mesta

OBRES

Campomanes va escriure aproximadament 30 obres, entre aquestes podem encontrar les següents:

"Tractat de la regalia d'amortització" (1765)

"Discurs sobre el foment de la indústria popular" (1774)

"Discurs sobre l'educació popular dels artesans i el seu foment" (1775)

"Resposta fiscal sobre abolir la taxa i establir el comerç de grans" (1764)

APORTACIONS A L’ÀMBIT EDUCATIU

Campomanes entenia l’educació diferent per a cada grup social. A més, tenia una preocupació per l'educació popular, més enfocat en els artesans on volia dignificar els oficis manuals. Per últim entenia la educació com moral, que no sols englobava la religió, si no també la política i a més també defensava que fora de caràcter tècnic-profesional.

Algunes de les seues aportacions van ser:

Reforma universitària: En 1771, va proposar una profunda reforma del pla d'estudis de la Universitat de Salamanca.

Promoció de l'educació popular: La seua obra "Discurs sobre l'educació popular dels artesans i el seu foment" (1775) emfatitzava la importància de la formació acadèmica per al progrés de la societat.

Difusió del coneixement: Va fer costat a la Companyia d'Impressors i Llibreters, concedint-los el benefici de l'edició exclusiva de les obres completes de Feijoo, amb l'objectiu de divulgar el nou pensament reformista per tota Espanya.

# data[].attributes.body
Entre sus obras más relevantes se encuentran:

1. "Disertaciones históricas del orden y caballería de los Templarios" (1747)

2. "Tratado de la regalía de amortización" (1765)

3. "Discurso sobre el fomento de la industria popular" (1774)

4. "Discurso sobre la educación popular de los artesanos y su fomento" (1775)

# data[].attributes.body
Pedro Rodríguez de Campomanes (1723-1802) va ser un influent polític, jurista i historiador espanyol. Nascut en Santa Eulalia de Sorriba, Astúries, provenia d'una família hidalga. Va estudiar filosofia, grec i àrab amb el seu oncle, i posteriorment lleis a Oviedo i Sevilla.

Va ocupar càrrecs importants durant el regnat de Carles III, incloent-hi Ministre d'Hisenda en 1760 i Fiscal del Consell de Castella en 1762.

Els seus assoliments inclouen el suport a zones agrícoles desfavorides, l'alliberament del comerç i l'agricultura d'impostos, i la participació en l'expulsió dels jesuïtes

# data[].attributes.body
Pedro Rodríguez de Campomanes (1723-1803) fue un político y economista ilustrado que impulsó la educación como herramienta para el desarrollo económico y social de España. Su enfoque se centró en la formación técnica de los artesanos para modernizar la industria y mejorar la productividad del país. Sus aportaciones clave son; educación diferenciada según el grupo social, impulso a la educación popular, especialmente de los trabajadores, revalorización de los oficios manuales y enseñanza técnica, finalidad económica y práctica de la educación, promoción de valores morales y ciudadanos.

# data[].attributes.body
Creación de Sociedades Económicas de Amigos del País para fomentar la educación y la industria.

Modernización de la enseñanza gremial y promoción del aprendizaje estructurado.

Fomento del dibujo y la técnica como base de la educación práctica.

# data[].attributes.body
Discurso sobre el fomento de la industria popular (1774).

Discurso sobre la educación popular de los artesanos y su fomento (1775).

Tratado de la regalía de amortización (1765).

# data[].attributes.body
Una de les primeres obres de Campomanes va ser "Dissertacions històriques de l’Ordre i Cavalleria dels Templaris" (1747). Una altra obra de Campomanes relacionada amb l'educació és "Instrucción formada de orden del Consejo para el gobierno de los reales hospicios" (1778). Però les seues obres més reconegudes van ser:

1. "Discurso sobre la educación popular de los artesanos y su fomento" (1775) – Un assaig sobre la importància de l’educació i la formació professional per al desenvolupament econòmic d’Espanya.

2. "Discurso sobre el fomento de la industria popular" (1774) – Analitza com estimular la indústria artesanal i productiva, especialment a les zones rurals.

3. "Aparato para la historia económica y política de Aragon" (1769) – Un estudi històric i econòmic sobre el regne d'Aragó.

"Itinerario de las carreras de postas de España" (1761) – Un treball sobre les infraestructures de transport i comunicacions a Espanya.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
Discurso sobre la educación popular de los artesanos y su fomento

# data[].attributes.body
Cal destacar:

La regulació del lliure comerç (1765).

Prohibició que els religiosos exerciren càrrecs judicials o administratius.

Suspensió dels convents no autosuficients.

Disposicions per frenar l'augment dels béns de mans mortes (va donar peu a l'obra Tractat sobre el valor de l'amortització, 1765).

1766: Motí d'Esquilache – Expulsió dels jesuïtes.

1786: Va ser nomenat oficialment president del Reial Consell de Castella.

1789: Va obrir les Corts espanyoles, on va intentar restablir la llei que permetia governar a les dones.

1791: Carles IV el va destituir oficialment de tots els seus càrrecs a causa de la seua incapacitat per exercir les seues funcions a causa de la seva autoritat.