# data[].attributes.body
Trets romàntics: malenconia (cor trist dels desterratsa fills d'Eva), evasió cap al passat (record del paradís perdut), idealisme (els en fa somiar un de millor).

# data[].attributes.body
!Que n'és de blanca

la neu novella

dalt d'una branca

del Pirineu!

Més blanca que ella

sou Vós poncella,

poncella i rosa

mare i esposa

de tot un Déu.

"Agost. Dia 5. La Verge de les Neus", Roser de tot l'any

Predomini de la imaginació com a forma de coneixement i creació artística: ( Mare i esposa de tot un Déu)

Recerca de l'originalitat: (Que n’és de blanca la neu novella dalt d’una branca del Pirineu)

Idealisme: Perquè ho compara amb una rosa, per tant la idealitza

# data[].attributes.body
Trets romàntics: Sentiment de la natura, predomini de la lírica, melancolia.

Inde alor unde premor.
(Això fa que sigui més difícil, Alor)

No ploris, lliri blanc,6

si la rosada et mulla,6

si et fan doblar lo front6

los besos de la pluja. 6

De vida hi guanyaràs6

lo que hi perdràs de túnica: 6

demà tindràs de goig6

lo que ara tens d'angústia. 6

No ploris, lliri blanc,6

de l'afligit figura; 6

lo núvol que t'escup 6

te renta i te perfuma 6

les llàgrimes que beus 6

són perles que t'incrusta. 6

# data[].attributes.headline
LLEGENDA DE MONTSERRAT (Mireia, Marina, Lorena i Ingrid)

# data[].attributes.subject
LLEGENDA DE MONTSERRAT (Mireia, Marina, Lorena i Ingrid)

# data[].attributes.body
Trets romantics:

-Malenconia: "
Si el comte Jofre plorava,
encara plora més fort,"
-Magnificació de la mort com a forma suprema d’evasio i llibertat:
"-De les nafres no me'n sento,

sols me sento de l'honor,
puix en lo camp de batalla
per mon escut no hi ha flors."

Carles mira ses ferides,
ses armes mira el Pelós,
tot mirant les seves armes
sospirava de tristor.
-No sospireu lo bon Comte,
mon metge arriba tantost.
-De les nafres no me'n sento,
sols me sento de l'honor,
puix en lo camp de batalla
per mon escut no hi ha flors.
-Si el teu escut n'està sense,
ton pit n'està vermellós.-
Posa els dits en la ferida,
los passa per l'escut d'or.

# data[].attributes.body
El poema "caminant" conté trets romàtics com: el jo de l'autor que és el centre de la inspiració (Veig anar i veig venir), el predomini de la imaginació com a forma de coneixement i creació artística

(Qui es deixa embarcar, mai més torna a sa terra nadiua i es desperta a l'altre món quan ha feta una dormida.)

Els 8 versos a destacar d'aquest poema són:

Qui es deixa embarcar, mai més

torna a sa terra nadiua

i es desperta a l'altre món

quan ha feta una dormida.

...

embarca'm tot de seguida;

lo desterro se'm fa llarg

cuita a dur-me a l'altra riba,

que mos ullets tenen son

i el caminar m'afadiga.

# data[].attributes.body
Trets romàntics:
-El jo de l'autor( Tot ho he perdut, lo nom i la riquesa)

Tot ho he perdut, lo nom i la riquesa

les corones de llor que he somniat:

me diu germà la rònega pobresa,

s'avergonyeix de mi la vanitat.

Tirí per la finestra ma fortuna

veient millor fortuna esdevenir:

quan llançava les coses d'una a una,

les ales me sentia alleugerir.

Me vingué amb la pobresa la bonança;

perdent los béns, també en perdia el jou;

si de res jo sentia la recança,

me deia Déu: "De mi no en tindràs prou?"

# data[].attributes.body
Trets romàntics: malenconia
(Estic malalt, mes ai! tornau-me a terra), magnificació de la mort (D'enyorança es mor. Jo hi vull morir) , moviment cultural català (Dolça Catalunya pàtria del meu cor).

Dolça Catalunya

Pàtria del meu cor

Quan de tu s'allunya

D'enyorança es mor.

Hermosa vall, bressol de ma infantesa

Blanc Pirineu

Marges i rius, ermita al cels suspesa

Per sempre adéu

Arpes del bosc, pinsans i caderneres

Cantau, cantau

Jo dic plorant a boscos i riberes

Adéu-siau

# data[].attributes.body
Trets romàntics: originalitat, predomini de la imaginació (besar voldrien tos peus amb ses onades), concepció de l'artista com a ésser superiorment dotat, capaç d’oferir els secrets de la natura (Besòs i Llobregat, los pits de Catalunya, Montseny i Montserrat).

Junyits besar voldrien tos peus amb ses onades,

esclaus de ta grandesa,
Besòs i Llobregat.

i ser de tos reductes troneres avançades

los pits de Catalunya, Montseny i Montserrat.

# data[].attributes.body
Trets romàntics: malenconia ( per sempre adéu), tristesa: (d'enyorança es mor), recerca d'originalitat: ( hermosa vall, bressol de ma infanesa).

Dolça Catalunya

Pàtria del meu cor

Quan de tu s'allunya

D'enyorança es mor.

Adéu, germans; adéu-siau, mon pare

No us veuré més

# data[].attributes.body
Trets romàntics: Recerca de la originalitat ( les ones rodoladisses), predomini de la lírica (no em faces la cara trista) i identificació dels sentiments de la natura ( les que vénen duen flors

i alguna fulla marcida)

Mig segle fa que pel món

vaig camina que camina,

per escabrós viarany

vora el gran riu de la vida.

Veig anar i veig venir

les ones rodoladisses,

les que vénen duen flors

i alguna fulla marcida,

mes les ones que se'n van

totes se'n duen ruïnes.

De les que em vénen damunt,

quina vindrà per les mies?

# data[].attributes.body
Trets romàntics:
-Identificació de la natura amb el sentiment de la natura (los besos de la pluja)
-Predomini de la liríca (les llagrimes que beus)
-Predomini de l'imaginació
-Malenconia (no ploris, llirí blanc)
-Recerca de originalitat (son perles que t'incrusta)

Inde alor unde premor.

No ploris, lliri blanc,

si la rosada et mulla,

si et fan doblar lo front

los besos de la pluja.

De vida hi guanyaràs
lo que hi perdràs de túnica:

demà tindràs de goig

lo que ara tens d'angústia.

No ploris, lliri blanc,

de l'afligit figura;
lo núvol que t'escup

te renta i te perfuma

les llàgrimes que beus

són perles que t'incrusta.

# data[].attributes.body
Trets romàntics: Predomini de la imaginació com a forma de coneixement i creació artística.
Magnificació de la mort coma forma suprema d'evasió i llibertat

Mig segle fa que pel món

vaig camina que camina,

per escabrós viarany

vora el gran riu de la vida.

Veig anar i veig venir

les ones rodoladisses,

les que vénen duen flors

i alguna fulla marcida,

mes les ones que se'n van

totes se'n duen ruïnes.

# data[].attributes.body
Trets romàntics: recerca d'originalitat, predomini de la imaginació

Mig segle fa que pel món

vaig camina que camina,

per escabrós viarany

vora el gran riu de la vida.

Veig anar i veig venir

les ones rodoladisses,

les que vénen duen flors

i alguna fulla marcida,

mes les ones que se'n van

totes se'n duen ruïnes.

# data[].attributes.body
trets romàntics: magnificació de la mort com a forma suprema d'evasió i llibertat.

Barquereta de l'bon Déu
no em faces la cara trista,
si tanmateix véns per mi
embarca'm tot de seguida;
lo desterro se'm fa llarg
cuita a dur-me a l'altra riba,
que mos ullets tenen són
i el caminar m'afadiga.

# data[].attributes.body
Característiques romàntiques:    la natura                                 idealisme
evasió de la realitat en el temps

Al cim d'un promontori que domina
les ones de la mar,
quan l'astre rei cap a ponent declina
me'n pujo a meditar.
Amb la claror d'aqueixa llàntia encesa
contemplo mon no-res;
contemplo el mar i el cel, i llur grandesa
m'aixafa com un pes.

# data[].attributes.body
Trets romàntics:
-Predomini de la imaginació coma forma de creixement i creació artística.
-Malenconia
Poema: Tot ho he perdut, lo nom i la riquesa

les corones de llor que he somniat:

me diu germà la rònega pobresa,

s'avergonyeix de mi la vanitat.

Tirí per la finestra ma fortuna

veient millor fortuna esdevenir:

quan llançava les coses d'una a una,

les ales me sentia alleugerir.

# data[].attributes.body
Trets romàntics:
Malenconia (Sa pobra mare de pena és morta)
Idealisme (Aci en la terra quin ull hi veu?)
Personatges marginals (I ara a la cega, de porta en porta)

Sa pobra mare de pena és morta,

única estela que la guià:

I ara a la cega, de porta en porta

la guia un ca.

Mes ella espera; no està trista

Aci en la terra quin ull hi veu?

Ditxosa d'ella! sols tindrà vista

quan veja a Déu.

# data[].attributes.headline
Verge de les Neus (Ivet Solé i Chiara Sanchez)

# data[].attributes.subject
Verge de les Neus (Ivet Solé i Chiara Sanchez)

# data[].attributes.body
Trets romàntics:

Predomini de la imaginació com a forma de coneixement i creació artística

Recerca de l'originalitat

Idealisme

¡Que n'és de blanca

la neu novella

dalt d'una branca

del Pirineu!

Més blanca que ella

sou Vós poncella,

poncella i rosa

mare i esposa

de tot un Déu.

"Agost. Dia 5. La Verge de les Neus", Roser de tot l'any

# data[].attributes.body
Trets romàntics: idealisme, malenconia i magnificació de la mort.

Dolça Catalunya

Pàtria del meu cor

Quan de tu s'allunya

D'enyorança es mor.

Hermosa vall, bressol de ma infantesa

Blanc Pirineu

Marges i rius, ermita al cels suspesa

Per sempre adéu

Arpes del bosc, pinsans i caderneres

Cantau, cantau

Jo dic plorant a boscos i riberes

Adéu-siau

# data[].attributes.body
En lo piset més humil
del carreró de la Cera
canta una mare gentil,
com aucell en primavera.

Canta una hermosa cançó,
la de l'Infant i la Dida,
tot abraçant l'infantó
que les llàgrimes oblida.

Son espòs està ferit
ajagut en una estora;
ahir vengueren lo llit
per traure la fam a fora.

De flassades i llençols,
fa deu dies que no en tenen;
un los ne resta tan sols
que empenyaran si no venen.

Per menjar no tenen res,
per cremar ni un brot de llenya;
com no s'ha d'encendre més,
lo fogó també s'empenya.

L'infantó no té bressol,
la mare no té cadira,
mes canta com rossinyol,
però son marit sospira.

-Per què, esposa del meu cor,
per què tan alegre cantes,
quan jo conto amb greu tristor
mes penes, ai!, que són tantes?

De tant com a casa he vist,
joies, mobles i moneda,
sols la creu de Jesucrist,
tan sols la creu nos ne queda.

Mai més podré treballar,
sempre creix ma malaltia,
jo me'n vaig cap al fossar,
i ai!, hi vaig amb companyia.

I nostre fill, ¿què farà,
tot solet, sens pare i mare?
per ell un arbre hi haurà
que amb la seva ombra l'empare?

I tu cantes? Valga'm Déu!ç
vols que ma pena s'ignore?
Per què cantes, amor meu?
-Perquè el nostre fill no plore.

# data[].attributes.headline
2 de maig( Carla)                  Les dolces olors de totes les flors dins un encenser aplegar voldria sols per encensar vostre hermós altar, de dia i de nit, aquest maig florit oh, verge Maria                         "Mes de les flors. Dia 2 ", Roser de tot l'any

# data[].attributes.subject
2 de maig( Carla)                  Les dolces olors de totes les flors dins un encenser aplegar voldria sols per encensar vostre hermós altar, de dia i de nit, aquest maig florit oh, verge Maria                         "Mes de les flors. Dia 2 ", Roser de tot l'any

# data[].attributes.body
Trets romàntics:

- la natura, idealisme i evasió
de la realitat en el temps.
(aquest maig florit)

# data[].attributes.body
Trets romàntics:  la natura, idealisme i evasió de la realitat en el temps.

Al cim d'un promontori que domina

les ones de la mar,

quan l'astre rei cap a ponent declina

me'n pujo a meditar.

Amb la claror d'aqueixa llàntia encesa

contemplo mon no-res;

contemplo el mar i el cel, i llur grandesa

m'aixafa com un pes.

# data[].attributes.body
L'EMIGRANT

Dolça Catalunya

Pàtria del meu cor

Quan de tu s'allunya

D'enyorança es mor

Hermosa vall, bressol de ma infantesa

Blanc Pirineu

Marges i rius, ermita al cels suspesa

Per sempre adéu

CARACTERÍSTIQUES DEL ROMANTICISME DEL POEMA:

- Magnificació de la mort com a forma suprema dèvasió i llibertat.

- El jo de l'autor és el centre de la inspiració.

- Insatisfacció davant la realitat immediata.

# data[].attributes.body
[Fragment]

Junyits besar voldrien tos peus amb ses onades,

esclaus de ta grandesa, Besós i Llobregat,

i ser de tos reductes troneres avançades

los pits de Catalunya, Montseny i Montserrat.

# data[].attributes.body
Les dolces olors

de totes les flors
dins un encenser aplegar voldria

sols per encensar

vostre hermós altar,

de dia i de nit,

aquest maig florit

oh, verge Maria

"Mes de les flors. Dia 2 ", Roser de tot l'any

Trets romàntics:

- la natura, idealisme i evasió
de la realitat en el temps.
(aquest maig florit)

# data[].attributes.body
Tres romàntics: sentiment de la natura( hermosa vall), malenconia ( Jo dic plorant a Boscos i riberes), magnificació de la mort com a forma d'evasió i libertat (Estic malalt, mes ai! tornat-me a terra Jo hi full morir.).

Hermosa vall, bressol de ma infantesa

Blanc Pirineu

Marges i rius, ermita al cels suspesa

Per sempre adéu

Arpes del bosc, pinsans i caderneres

Cantau, cantau

Jo dic plorant a boscos i riberes

Adéu-siau.

Adéu, germans; adéu-siau, mon pare

No us veuré més

Oh! si al fossar on jau ma dolça mare

Jo el llit tingués

Oh mariners, el vent que me'n desterra

Que en fa sofrir

Estic malalt, mes ai! tornau-me a terra

Jo hi vull morir

# data[].attributes.body
TRETS ROMÀNTICS
-Idealisme. El món físic no és altra cosa que una imatge del món espiritual, ideal superior i infinit.

A l'arbre d'amor

m'he enfilada un dia

-El jo de l'autor és el centre de la inspiració

caiguí brosta avall

al Cor que m'estima.

A l'arbre d'amor
m'he enfilada un dia,
sols per abastar
lo fruit de la vida.
Quin sabor tan dolç!
quina olor tan fina!
L'Aimador ho veu
a renyar em venia;
al sentir-lo a prop
caiguí esmortuïda,
caiguí brosta avall
al Cor que m'estima.