# data[].attributes.body
Antiikin varhaisena kirjallisuuden alkuna voidaan pitää Homeroksen runoelmia.

- Keskeinen tragedia: Sofokleen Kuningas Oidipus
- Keskeisiä komedioita: Aristofanesin Pilvet, Sammakot ja Linnut
- Keskeinen lyyrikko: Sapfo, iltatähti, häälaulu (rakkausrunoja, 600 eaa.)

- Kirjallisuuden lajeja: epiikka, lyriikka ja draama
- olennainen osa antiikin eepoksia on mytologia eli jumaltarusto
- Draamalla oli kaksi lajia: tragedia ja komedia

Merkittävimpiä teoksia:
-  Homeroksen Ilias (750 eaa) ja Odysseia (650 eaa) -eepokset

# data[].attributes.body
Katolisesta kirkosta tuli keskiajalla valtiomahti, joka vaikutti siihen, millaista kirjallisuutta oli. Eli kirkko ja kristinusko oli keskiajalla isoja hallitsevia valtoja. Kirjallisuutta luotiin juuri kristillisen maailmankuvan mukaan.

Keskiajan tärkein teos: Dante Alighierin (1265-1321), Jumalainen näytelmä (n. 1307-1321)

Keskiajan kirjallisuuteen kuuluu myös sankarilauluja, jotka ovat runoelmia kansallisista sankareista.
- Saksalaisilla on sankarieepos nimeltään: Nibelungein laulu

Yksi historiallisiin tapahtumiin perustuva teos on nimeltään: Rolandin laulu ja se on Ranskan kansalliseepos.

Keskiajalla etenkin runoelmat ja eepokset olivat suosituimpia kirjallisuuden lajeja.

# data[].attributes.body
Renessanssin tunnusomaisena piirteenä voidaan pitää antiikin ihailua ja arvostusta, mikä näkyi mm. taiteessa ja kirjallisuudessa. Etenkin ihmiskuvaa tarkasteltiin syvemmin ja korostettiin ihmisyyttä ja ylistettiin yksilöä

Tunnetuin teos: Giovanni Boccaccion novellikokoelma: Decomerone (1350)
Keskeisin juoninovelli: Boccaccion Metsästyshaukka
Muistettava kirjailija ja hänen kuuluisin teos: Geoffrey Chaucer (n. 1340-1400), Cantreburyn tarinoita

Hyvin tunnettu renessanssikirjailija on William Shakespear (1564-1616) ja hänen kuuluisimpia teoksia ovat mm. Romeo ja Julia, Hamlet, Macbeth... Näitä teoksia esitetään myös nykyään teattereissa.

Renesanssin aikaan kirjoitettiin ensimmäinen moderni henkilöromaani: Miguel del Carvesin (1547-1616) Don Quijote (1605-1615)

# data[].attributes.body
Itsevaltiaiden ja kuninkaiden tyylisuunta. Taustalla vaikutti mm. löytöretket, jotka kasvattivat hallitsijoiden valtaa.

Keskeisimpiä taiteeseen liittyviä tyylipiirteitä olivat mm.
- mahtipontisuus ja prameus
- symmetria
- kultaukset
- voimakkaat värit

Ajan hovielämää säätelivät etikettisäännöt. Kirjallisuuteen omaksuttiin myös omat säännöt ja opit, joita kirjailijoiden tuli noudattaa.

Klassismi kukoisti Ranskassa, ja sen lajiksi valikoitui draama.

Aurinko kuninkaan suuri suosikki oli näytelmäkirjailija Moliere (Jean-Badtiste Poquel, 1622-1673). Hän kirjoitti erityisesti komedioita. Moliere oli myös tunnettu komedioiden selkeistä tyypeistä. Hänen kuuluisimpia näytelmiä ovat ihmisvihaaja (1666) ja Saituri (1668).

# data[].attributes.body
Valistus on Ranskan aikaa
- Kirjapaino taito lisäsi tiedon leviämistä.
- Lehdistö syntyi 1600-luvulla ja lukeminen lisääntyi sivistyneistön keskuudessa.
- valistus sanana liittyy valaistumiseen
- Valistuksen aikaan lapsille luettiin satuja, jotta he oppisivat niiden opetukset
- Valistuksen aika synnytti monenlaista uutta: ensimmäisen tietosanakirjan, kirjastolaitoksen ja päivittäin ilmestyvän sanomalehden

Tietoa ja järkeä korostettiin

Valistusajan keskeisin teos:  Jonathan Swiftin Gulliverin retket (1726)

Tunnettu romaaniklassikko: Daniel Defoen (n. 1660- 1731) Robinson Crusoe (1719). Tarina uudisti romaanilajia käyttämällä minä-kertojaa.

--> Siirtomaapolitiikka näkyi myös kirjallisuudessa mm. mainituissa teoksissa: Gulliverin retket ja Robin Crusoe.

Ensimmäinen kehitysromaani oli Henry Fieldingin (1707-1754) Tom Jones (1749). Teoksessa on ensi kertaa varsinainen kaikkitietävä kertoja.

Tunnettu ranskalainen valistusfilosofi oli Jean-Jaqcues Rousseau, joka kirjoitti teoksen: kasvatuksesta (1762).

Valistuksen jälkeen:

- Yhdysvaltojen itsenäisyysjulistus (1776) ->ihmisten vapaus ja tasa-arvo
- Ranskan suuri vallankumous (1789) -> vapaus, veljeys ja tasa-arvo

# data[].attributes.headline
Romantiikka (1700-luvun loppu ja 1800-luvun alku)

# data[].attributes.subject
Romantiikka (1700-luvun loppu ja 1800-luvun alku)

# data[].attributes.body
- Romantiikassa korostuivat mm. tunne, mielikuvitus, vapaus ja sankaruus.

- Kirjallisuuden piirteitä ovat mm. Tunteet ennen järkeä ja niihin panostaminen, yksilökeskeisyys, kauhu ja luovuus

- Romantiikkaan kuuluu myös ironian taju sekä leikki kielen ja kirjallisuuden muodoilla

- Romantiikka kukoisti erityisesti Saksassa, Ranskassa ja Englannissa

- Kiinnostuksen kohteita olivat mm. unet, oudot tapahtumat, eksotiikka ja kauhukokemukset.

Kirjeromaani: Johann Wolfgang von Goethe, Nuoren Wertherin kärsimykset (1774)

Romantiikan ajan laji on runous, mutta myös romaani (historiallinen romaani ja kauhu romanttinen kirjallisuus).

Romantiikan ajan kirjallisuuden lajikirjoja yhdistää etenkin ajatus yksilökeskeisyydestä (tunteisiin panostaminen). Sen tunnetuin ja kärjistynein muoto on runoilija-tai taiteilijanero.

Kuuluisin romantiikan ajan kauhukertomus: Mary Shelleyn (1797-1851) Frankenstein - Uusi Prometheus (1818).

Myös Edgar Allan Poe on tärkeä kauhuromantiikan ajan kirjailija.

Merkittävimpiä naiskirjailijoita 1800-luvulla on esimerkiksi Jane Austen (1775-1817). Hänen tunnetuin romaani on Ylpeys ja ennakkoluulo (1813).

1800-luvulla naiskirjailoista tunnettuja ovat myös Bronten sisarukset eli Charlotte (1816-1855) ja Emily (1818-1848).

- Charlotte Bronten pääteos on Kotiopettajattaren romaani (1847)
- Emily Bronten teos on Humiseva harju (1847)

Romantiikka Ranskassa ja Venäjällä

- Ranska: Victor Hugo ja Kurjat (1862), Alexandre Dumas ja Kolme muskettisoturia (1844) ja Monte-Criston kreivi (1844-1845)

- Venäjä: Aleksandr Puskin, Nikolai Gogol

# data[].attributes.body
Suomalainen kansallisromantiikka

ihmisiä, kirjailijoita:
- Runoilija Johan Ludvig Runeberg, kirjoittanut esimerkiksi Maamme kirjan (1870)
- Elias Lönrot
- Zacharias topelius
- Tunnetuin kansallisromantiikan ajan romaanikirjailijatar on Frederika Runeberg (1807-1879)
- Aleksis Kivi

Suomalaiset kuvattiin sisukkaina, rehellisinä ja jumalanpelkoisina puurtajina (ajan ihanneihminen)

Suomen luonto kuvattiin puhtaana ja idyllisenä

Keskeisiä teoksia:
- Johan Ludvig: Saarijärven Paavo (1830), Vänrikki Stoolin tarinat (1848, 1860)
- Fredekrika Runeberg: Rouva Katariina Bouje ja hänen tyttärensä (1853)
- Elias Lönrot: Kalevala (1835)
- Aleksis Kivi: Seitsemän veljestä (1869)

Kalevala
- Elias Lönrot koonnut ja osin kirjoittanut
- kertoo myyttisestä Suomen muinaishistoriasta ja sen muinaisista sankareista kuten Väinämöisestä ja Joukahaisesta
- Kalevala on runsaasti antanut vaikutteita suomalaiseen kirjallisuuteen, taiteeseen ja musiikkiin
- Ensimmäinen versio ilmestyi 1835
- Kalevalan keruumatkat kohdistuivat Itä- ja Pohjois-Suomeen

Aleksis Kivi
- Arvostettu näytelmäkirjailija, palkittiin mm. teoksesta Kullervo ja nummisuutarit
- Kiven keskeisin teos oli myös Seitsemän veljestä. Sai paljon kritiikkiä, jonka takia oli tunnettu
- Seitsemän veljestä merkitsi kansallisromantiikan siirtymistä realismiin
- Hänen teoksissaan sekoittuu piirteitä romantiikasta ja realismista
- Aleksis Kiven Seitsemän veljestä oli myös ensimmäinen suomalainen romaani

# data[].attributes.body
Taidesuuntaus, jossa kuvattiin aikakauden yhteiskuntaa ja sen ongelmia totuudenmukaisesti.

Taustalla vaikutti teollistuminen
- siirryttiin maataloustöistä tehdastöihin -> kaupungistuminen
- asuttiin ahtaasti, mikä aiheutti kurjuuksia ja kulkutauteja
- luokkayhteiskunta syntyy
- teollistuminen nosti elintasoa
- taidetta helpompi kopioida ja kirjoja entistä helpompi painaa -> taiteelle enemmän yleisöä

Realismin aikaan kirjailijat tarttuivat yhteiskunnan epäkohtiin ja asettuivat heikompien puolelle.

Arkisia ongelmia oli mm.
- puutteellinen terveydenhuolto
- huono hygienia
- köyhyys
- naisten ja lasten huono asema

Realistiseen tyylisuuntaan vaikutti myös poliittinen liikehdintä

Kirjallisuuden tärkein laji oli romaani

Charles Dickensin (1812-1870) teos Oliver Twist kuvasi orpopojan karua elämää

Yhteiskuntaa ei enää nähty mustavalkoisena ja hyvän ja pahan eroa selkeänä. Sen sijaan ihmiselämää alettiin tarkastella monitahoisena ilmiönä. Poikkeamiset ja lankeamiset alettiin nähdä kiinnostavina

Aviorikoskirjoja
- Minna Canth: Salakari (1887)
- Gustave Flaubert: Rouva Bovary (1857)
- Juhani Aho: Papin rouva (1893)

Kirjallisuudessa alkoi myös näkyä naisten elämään ja asemaan liittyviä aiheita
- Henrik Ibsenin Nukkekoti (1879)
- Minna Canth, Työmiehen vaimo, Anna-Liisa

Realismin kirjailijoita Suomessa
- Juhani Aho, Rautatie Helsinkiin
- Teuvo Pakkala, Lapsia
- Minna Canth, Työmiehen vaimo

Minna Canth
- merkittävä suomalainen näytelmäkirjailija, aktivisti ja naisasianainen
- 19.3 juhlitaan Minna Canthia ja tasa-arvon päivää
- hänen teos työmiehen vaimo muutti yhteiskuntaa
- näytöksen ensi-illan jälkeen 1889 säädettiin laki, jonka mukaan naisilla on oikeus hallita omaa ansiotuloaan

# data[].attributes.body
Modernismi on sateenvarjokäsite, joka kokoaa alleen monia eri suuntauksia, "ismit".

Symbolismi
- Ranskan runoutta hallinnut tyylisuuntaus 1800-luvun loppupuolella
- korosti symbolien käyttöä ja pyrki vapauttamaan runouden aiemmasta realistisesta todellisuuden kuvauksesta
- tavoitellaan ylevää ja ideaalia
- Charles Baudelaire, Pahan kukkia ja Pariisin kevät

Symbolismi Suomessa
- 1800- ja 1900-luvun vaihteessa lyriikan merkitys kirjallisuudessa korostui
- kirjallisuudessa siirrytään ulkoisen todellisuuden esittämisestä sisäiseen todellisuuteen
- kuvauksen kohteena on ihmisen henkinen tila

Symbolinen lyriikka: Otto Manninen (1872-1950), Joutsenlaulu

Modernismin sateenvarjokäsitteen alla on myös dekadenssi

Dekadenssi
- symbolisimin ääri-ilmiö, joka kuvasi pessimistisesti aikakauden keveyden kääntöpuolia, porvariston tappiota
- dekadenssissa nautitaan raadollisesta, maallisesta, rumasta ja tappiollisesta
- Suomessa dekadenssia edustaa L. Onervan Mirdja

Symbolismin rinnalle tulivat 1910- ja 1920-luvuilla muut modernistiset liikkeet, kuten ekspressionismi, dadaismi, futurismi ja surrealismi
--> Reagoivat ensimmäiseen maailmansotaan ja sen aiheuttamiin järkytyksiin sekä nopeaan kaupungistumiseen ja  teknologiseen kehitykseen

Modernismi näkyi tekstissä konkreettisesti sodan kauhun ja tuhon kuvaamisena sekä muotokokeiluna

Samaan aikaan Suomessa realistinen tyyli maistuu yhä
- Volter Kilpi; Alastalon salissa (1933)
- F.E. Sillanpää; Hurskas kurjuus (1919)

Modernistinen runous
- kuuluisimpia venäläisiä runoilijoita olivat:
1) Anna Ahmatova (1889-1966)
2) Osip Mandelstam (1891-1938)
- Runous tiivisti rytmisesti vapaisiin säkeisiin paitsi tuhon myös arkisia kuvia ja lupauksia paremmasta maailmasta
- Runoilijat Suomessa:
1) Edith Södergran (1892-1923) oli varhaisen modernismin runoilija.

Absurdi kirjallisuus
- maailmansodan kauhujen aiheuttama yksinäisyys ja elämän arvaamattomuus sai kirjailijoille lisää kirjoitettavaa
- Franz Kafkan (1883-1924) tuotantoa leimaa absurdi kokemus:
1) Muodonmuutos (1915)
2) Oikeusjuttu (1925)

Tulenkantajat Suomessa
- halusivat uudistaa taidetta modernismin hengessä
- mm. Olavi Paavolainen, Mika Waltari, Katri Vala ja Pentti Haanpää
- ihailtiin kaupunkilaiselämää ja vilskettä
- uusi ihanneihminen ja elämäntapa
- kaukokaipuu ja muiden kulttuurieneksotiikka (Mika Waltari Sinuhe Egyptiläinen)

# data[].attributes.body
Sota vaikutti voimallisesti kaikkeen kulttuuriin, ja sodan tapahtumia oli tarve käsitellä myös kirjallisuudessa.

Teoksissa nousee esiin inhimillinen järkytys ja eksistentiaaliset pohdinnat yksilön roolista sodassa

Sodan jälkeisissä proosateoksissa käsiteltiin sotaa sekä suoraan, että allegorisesti eli vertauskuvallisesti
- Tunnetuin sodanvastainen allegorinen teos on Mika Waltarin romaani Sinuhe egyptiläinen (1945)

Kaikkien aikojen tunnetuin sotaromaani on Väinö Linnan Tuntematon sotilas (1954)

Suomessa sotakirjallisuus muodostaa voimakkaan ja omaleimaisen tradition, jonka kirjallisuushistoriallinen merkitys on suuri.

Yksi Suomen sotafiktion piirre on eräänlainen autenttisuusvaatimus. Se viittaa odotettuun tosipohjaisuuteen, todenmukaisuuteen, ja dokumentaarisuuteen sekä realistiseen tyyliin

Sota-aiheisia kirjoja:
- Veijo Meri, Manillaköysi (1957)
- Heidi Köngäs, Dora, Dora (2012)
- Merja Mäki, Ennen lintuja (2021)

Naiskirjailijat ovat tarttuneet Suomen sotien kuvakseen rohkeasti uudenlaisista näkökulmista--> Esim. Katja Kettu, Kätilö (2011)

Myös erilaisten ihmisryhmien ja marginaalien näkökulmista kirjoitetut vaihtoehtohistorialliset sotaromaanit ovat olleet suosittuja --> Esim. Sami Hilvo, Viinakortti (2010)

Modernismi sotien jälkeen
- Sota jätti jälkensä modernistiseen kirjallisuuteen
- 1950-luvun modernistiset teokset ilmentävät yksilön kokemusta ja havaintoja
- sodan jälkeen kirjallisuudessa korostuivat ihmisenä olemisen kysymykset, kuten esim. Kuka minä olen? Millainen on minun roolini maailmassa?
- Tove Janssonin muumikirjat edustavat modernismia

Toinen aalto runoudessa
- Runon rytmi oli vapautunut, ja uudenlaiset kuvallisuuden piirteet olivat nousseet tärkeiksi
- runoissa tuli tavoitteiksi päästä suoraan asiaan ilman kaunistelevia lyyrisiä ilmauksia, tunteen tuli välittyä runokuvista
- Keskeisiä suomalaisia modernistirunoilijoita:
- Paavo Haavikko (1931-2008)
- Eeva-Liisa Manner (1921- 1995)
- Mirkka Rekola (1931-2014)
- Bo Carpelan (1926-2011)

# data[].attributes.body
1900-luvun puolivälissä kirjoitettiin eri puolilla maailmaa modernististen kokeilujen jälkeen niin sanottuja suuria kertomuksia
--> Täällä pohjan alla Suomessa

Postmodernismin piirteet
- kaikkien asioiden kyseenalaistaminen ja moninaisuuden korostaminen -> ei ole yhtä totuutta eikä yhtä oikein havaittua todellisuutta
- Proosassa postmodernismi näkyy juonen rikkonaisena
- parodia

Kirjoja ja kirjailijoita
- Bret Easton Ellisin Glamorama-romaani (2000)
- Umberto Econ, Ruusun nimi (1980)
- Gabriel Gracia Marquesin Sadan vuoden yksinäisyys (1967)

Tyypillistä metafiktiivisyys, parodia, kyseenalaistaminen ja synkkä huumori

Metafiktio: kaunokirjallisuutta, jossa teoksen fiktiivisyyttä korostetaan ottamalla kantaa teoksen tekstin laadintaan, sen lukemiseen tai rakentumiseen

Maaginen realismi: kirjallisuuden tyylisuunta, jossa fantasian käyttö on perinteistä fantasiakirjallisuutta maltillisempaa.
--> Esim. Johanna Sinisalon Ennen päivänlaskua ei voi

Parodia
- yksi postmodernismin metafiktion piirre
- kirjalliseen parodiaan liittyy tietoisuus kaunokirjallisuudesta ja sen luonteesta

Radikaali 1960-1970-luku
- yhteiskunta vapautuu ja politisoituu
- tabuja kaadettiin esim. tiukat sukupuoliroolit
- populaarikulttuuri ja massakulttuuri
- ajan kirjallisuudelle on tyypillistä yhteiskunnallisuus
- yksityinen koettiin myös yhteiskunnallisena ja poliittisena
-> Pentti Saarikoski, Mitä tapahtuu todella (1962). Teos käsittelee poliittista kylmän sodan tilannetta

1960 ja 1970-luvun kirjallisuuden pääteemoja olivat myös seksuaalisten tabujen rikkominen -> Esim. Timo K. Mukka, Maa on syntinen laulu
- Myös naiskirjailijat ottivat osaa kirjallisuuden seksuaaliseen murrokseen

Kirjasodat 1960-luvulla
- Kirjallisuus kapinoi myös poliittisten ja taloudellisten järjestelmien hallintoa vastaan
- kirjallisuus sodissa puitiin kirjallisuuden moraalisia ja eettisiä kysymyksiä tiedotusvälineissä
--> Esim. Hannu Salaman romaani Juhannustanssit

Moninaisuuden karnevaali 1980-1990-luvulla
Kirjoja ja kirjailijoita
- Juha Seppälä, Suomen historia (1998)
- Rosa Liksom, muun muassa groteskeja pienoisnovelleja
- Leena Krohn, Hotel Sapiens (2013) ja Pereat Mundus (2001)
- Kari Hotakainen, Tarina (2020)

Runous
- Runoissa alkoi vallita yhtä aikaa useampia rinnakkaisia selityksiä, eikä kaikenkattavaa eheää selitysmallia enää kaivattu
- Runot koostuivat monista elementeistä, kuten intertekstuaalisista viittauksista
- Helena Sinervo, Tomi Kontio