# data[].attributes.attachment_link.title
Гофман урок 2

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Всеукраїнська школа онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
10 клас. Зарубіжна література. Сюжету й композиція повісті «Крихітка Цахес на прізвисько Цинобер»

# data[].attributes.headline
КРОК 1. Прочитати й законспектувати (стисло й конкретно) статті в підручнику , що на ст. 56-59 та 60-62.

# data[].attributes.subject
КРОК 1. Прочитати й законспектувати (стисло й конкретно) статті в підручнику , що на ст. 56-59 та 60-62.

# data[].attributes.attachment_link.title
Зарубіжна література Кадоб’янська підручник для 10 класу

# data[].attributes.attachment_link.title
АНАЛІЗ КАЗКИ Гофмана Крихітка ЦАХЕС

# data[].attributes.headline
КРОК 3. Прочитати фантастичну повість-казку.

# data[].attributes.subject
КРОК 3. Прочитати фантастичну повість-казку.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ернст-Теодор-Амадей Гофман

МАЛЮК ЦАХЕС, НА ПРІЗВИСЬКО ЦИНОБЕР

РОЗДІЛ ПЕРШИЙ

Маленький виродок. Небезпека, що загрожувала пасторовому носові. Як князь Пафнутій запроваджував у своїй країні освіту, а фея Рожабельверде попала до притулку благородних дівчат.

Недалеко від одного привітного села, біля самого шляху на розпеченій сонцем землі лежала у знемозі бідна обідрана селянка. Змучена голодом і спрагою, вкрай знесилена, ледве переводячи подих, нещасна впала під тягарем короба, вщерть набитого хмизом, який вона ледве назбирала в лісі поміж чагарями й деревами. Вона вже думала, що настала її смертна година, а отже, й кінець невтішному горю.

А все-таки незабаром вона спромоглася розв'язати вервечки, якими був прив'язаний короб на спині, і поволі пересунулась на найближчий моріжок. І тут почала тяжко нарікати.

- Чого ж це тільки мене,- жалілась вона,- тільки мене та мого бідолашного чоловіка спостигло таке лихо й гірка недоля? Та хіба ж ми не працюємо, як ніхто в селі, з ранку до вечора, солоним потом обливаючись, а гибіємо в злиднях, ледве маємо на шматок хліба, щоб втамувати свій голод? Три роки тому чоловік, копаючи в садку, знайшов горщик із золотими червінцями, то ми вже й гадали собі - нарешті й до нас щастя завітало, нарешті нам полегшає. І що ж сталося? Злодії вкрали гроші, хата й клуня згоріли дощенту, жито на полі витолочило градом, і, щоб міру наших страждань наповнити вщерть, покарало нас небо оцим маленьким виродком, якого я привела на світ собі на ганьбу й на посміх людям. На Лавріна цьому малюкові буде вже два з половиною роки, а він ще на своїх павучих ногах не може ні стояти, ні ходити і тільки мурчить та нявкає, немов кошеня, замість того щоб говорити. А жерти - жере ненатла потвора так, як добрий восьмилітній хлопчисько! Та тільки не йде їжа йому анітрохи на пожиток. Боже милосердний, змилуйся над ним і над нами, не допусти, щоб довелося годувати його аж поки він виросте, нам на муку та на ще гірші злидні. Бо ж їсти й пити він буде щораз більше, а працювати зась! Ні, ні, такої вже біди ніхто в світі витримати не годен! Ох, коли б уже вмерти, тільки вмерти! - І вона почала плакати й ридати, аж поки не заснула, знесилена і знеможена журбою.

Справді-бо, жінка мала всі підстави нарікати на бридкого виродка, що прийшов на світ два з половиною роки тому.

Те, що на перший погляд можна було цілком сприйняти за химерно скрючений цурпалок дерева, було не що інше, як потворний малюк якихось дві п'яді на зріст, що досі впоперек лежав у коробі, а тепер виліз і борсався та вурчав у траві. Голова в потвори глибоко запала між плечима, на спині виріс горб, як гарбуз, а зразу ж від грудей звисали тонкі, немов ліщинові палички, ноги, тож весь він був схожий на роздвоєну редьку. На обличчі неуважне око нічого б і не розгледіло, але, придивившись пильніше, можна було помітити довгий гострий ніс, що витикався з-під чорного розкошланого чуба, пару маленьких чорних очиць, що виблискували на зморщеному, як у старого, обличчі,- проява, та й годі.

І ось, коли жінку, прибиту горем, зморив глибокий сон, а син її борсався коло неї, трапилося так, що панна фон Рожа-Гожа, патронеса близького притулку, саме тією дорогою верталася з прогулянки. Вона зупинилась, побачивши бідолашних жінку з сином, а що з натури була побожна й жаліслива, то дуже зворушилась.

- О Боже милостивий! - почала вона.- Скільки горя й злиднів є ще на землі! Нещасна жінка! Навряд чи вона й рада, що живе на світі, бо працює понад силу, а голод і турботи геть її пригнітили! Аж тепер я відчула, яка я убога та безсила! Ах, коли б я могла допомогти так, як хотілося б! Але тим, що в мене ще залишилось, тим невеличким хистом, якого ворожа сила не спромоглася вкрасти в мене й знищити, я ще володію і до кінця скористаюся ним, щоб залагодити, сердего, твоє горе. Бо коли б я навіть і мала гроші, вони б тобі не стали в пригоді, а може, й довели б до більшої біди. Тобі і твоєму чоловікові не судилося багатство, а кому воно не судилось, у того червінці щезають з кишені хтозна-як, лише гризоту йому завдають, і чим більше золота йому перепадає, тим він стає бідніший. Але я знаю, над усе лихо, над усі нестатки гризе твоє серце думка про цю малу потвору, що висить на тобі зловісним тягарем, який ти мусиш нести ціле своє життя. Стрункий, гарний, дужий, розумний цей хлопець ніколи не буде, але чи не вдасться мені допомогти в інший спосіб?

Панна сіла на траву і взяла малюка на коліна. Злий виродок борсався, пручався, мурчав і хотів навіть укусити її за палець, але вона промовила:

- Спокійно, спокійно, хрущику! - і почала тихо й лагідно гладити його долонею по голові від лоба аж до потилиці.

Поволеньки скуйовджений чуб малюка почав вирівнюватися, розділився проділом, приліг на лобі і м'якими ніжними кучерями спустився на високі плечі та горбату, як гарбуз, спину. Малюк ставав щодалі спокійніший і нарешті міцно заснув. Тоді панна Рожа-Гожа обережно поклала його на траву біля самої матері, скропила пахущою водою з флакончика, якого витягла з кишені, і квапливо відійшла.

Коли жінка невдовзі після того прокинулась, то відчула, що якось дивно збадьоріла і зміцніла. Так, немовби з'їла смачний обід, а до того ще й ковтнула доброго вина.

- Ти ба! - сказала вона.- Наче й спала недовго, а як мені полегшало, скільки сили додалося! Але ж сонечко ось-ось спуститься за гори, нумо скоріш додому! - Вона хотіла завдати собі на плечі короба, та, зазирнувши туди, побачила, що малюка нема. А він тим часом підвівся з трави і плаксиво задзявонів. Коли мати глянула на нього, то з дива аж руками сплеснула і скрикнула: - Цахесе, маленький Цахесе, хто ж це тобі встиг так гарно розчесати чуба? Цахесе, маленький Цахесе, як би тобі личили ці кучері, коли б ти був не такий гидкий! Ну йди ж, іди. Залазь у короб. - Вона хотіла його схопити й покласти на хмиз, та малий Цахес задригав ногами, вишкірився на матір і виразно пронявкав:

- Не хочу!

- Цахесе, мій маленький Цахесе, та хто ж тебе встиг мови навчити? Коли ти так гарно зачесаний, коли ти так добре говориш, то, може, й бігати навчився?

Жінка завдала собі короб на плечі, малий Цахес ухопився за її фартух, і вони почимчикували в село.

Дорога йшла мимо пасторського двору, і трапилось так, що саме на порозі свого дому стояв пастор із своїм найменшим синком, гарненьким трирічним хлопчиною в золотих кучерях. Та ось, побачивши жінку з важкою ношею і з маленьким Цахесом, що аж повис на її фартусі, він гукнув:

- Добрий вечір, пані Лізо, як ся маєте? Ви занадто вже важкий короб набрали, ледве несете, ідіть сюди, відпочиньте трохи на лаві біля моєї хати. Служниця дасть вам напитися свіжої води.

Пані Ліза не чекала, щоб її прохали двічі: вона скинула короб і тільки-но хотіла розтулити рота, щоб поскаржитися шановному панотцеві на всі свої нещастя й злидні, як малий Цахес з несподіванки втратив рівновагу і полетів пасторові аж під ноги. Той жваво нагнувся, підняв малюка і промовив:

- О пані Лізо, пані Лізо, який же у вас милий та гожий хлопчик! Це ж справжня ласка господня - така чудесна дитина.- Він узяв малюка на руки, почав його пестити і зовсім, здається, не помічав, як негречний малюк огидно мурчав та нявчав і намагався навіть укусити за носа шановного панотця.

А пані Ліза стояла, приголомшена пасторовими словами, втупивши в нього погляд, і зовсім не знала, що й подумати.

- Ах, милий панотченьку,- почала нарешті вона плаксивим голосом,- такій людині божій, як ви, не личило б глузувати з мене, бідолашної, яку господь невідомо за що покарав цим огидним виродком.

- І що ви балакаєте,- заперечив пастор дуже поважно,- що ви балакаєте? Глузувати... виродок... кара господня... Я зовсім вас не розумію і знаю лише, що ви, мабуть, зовсім осліпли, коли свого милого синка не любите від щирого серця. Поцілуй мене, моє любе малятко!

Пастор пригорнув малого до себе, але той буркнув:

- Не хочу!

І знову клацнув зубами, наміряючись укусити попа за носа.

- Ну, ви бачили такого негідника! - злякано скрикнула Ліза.

Але тут пасторів синок промовив:

- Ах, любий татку, ви такі добрі, такі ласкаві з дітьми, що вони всі повинні вас щиро любити.

- Послухайте лишень,- скрикнув пастор, і очі його радісно заблищали,- о, послухайте, пані Лізо, чому ви його так не любите, цього чарівного розумного хлопчика, свого милого Цахеса? Я вже бачу, ви не дасте собі ради з ним і не любитимете його, хоч би який він був гарний та розумний.

Послухайте, пані Лізо, віддайте мені його на виховання. Я покладаю на нього великі надії. При ваших тяжких нестатках хлопець для вас великий тягар, а я буду радий виховати його, як свого власного сина!

Ліза отетеріла з подиву і, не вірячи своїм вухам, перепитала:

- Ох любий панотченьку, любий панотченьку, невже ж ви справді берете цю малу потвору, цього виродка на виховання, а мене звільняєте від тяжкої біди, яку я терплю через нього?

Та чим більше жінка казала пасторові про потворність свого сина-каліки, тим завзятіше той запевняв її, що вона в своїй дурній сліпоті зовсім не заслуговує на такий Господній дарунок, як цей чудесний хлопець. Нарешті, розгнівавшись, він схопив малого Цахеса на руки, побіг до хати й засунув за собою двері.

А пані Ліза стояла, немов скам'янівши, перед дверима пасторового дому й не знала, що їй про все це думати й гадати.

- І що це скоїлося з шановним панотцем,- мовила вона сама до себе,- що він так уподобав малого Цахеса і вважає бридкого карлика за гарного розумного хлопчика? Ну, хай бог допоможе любому панотцеві, що зняв із плечей моїх такий тягар та переклав на свої, тепер побачимо, як він буде той тягар нести! Ох! І який же легкий став тепер короб, коли нема там більше малого Цахеса, а з ним і найтяжчого клопоту!

І, взявши короб на спину, пані Ліза весело й безтурботно побралася далі своєю дорогою.

Коли б я, ласкавий читачу, й хотів тепер зберегти в таємниці, хто ж така панна фон Рожа-Гожа, або, як вона часом називала себе, Рожа-Гожа-Зеленава, то ти, напевне, й сам здогадався б, що вона була не звичайна собі жінка. Бо саме вона, погладивши та розчесавши чуба малому Цахесові, таємниче подіяла на нього, і він видався добросердому пасторові таким гарним та розумним хлоп'ям, що той зразу ж узяв його за рідного сина.

# data[].attributes.attachment_link.title
Крихітка Цахес на прізвисько Цинобер (Малюк Цахес) - Ернст Теодор Амадей Гофман, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читайте повний текст "Крихітка Цахес на прізвисько Цинобер (Малюк Цахес)" (автор: Ернст Теодор Амадей Гофман) онлайн українською. Повний текст електронної книги Ернст Теодор Амадей Гофман - Крихітка Цахес на прізвисько Цинобер (Малюк Цахес) в перекладі українською мовою на УкрЛіб

# data[].attributes.headline
КРОК 1. Прочитати й законспектувати (стисло й конкретно) статті в підручнику , що на ст. 89-91 та 92-99

# data[].attributes.subject
КРОК 1. Прочитати й законспектувати (стисло й конкретно) статті в підручнику , що на ст. 89-91 та 92-99

# data[].attributes.headline
«Крихітка Цахес на прізвисько Цинобер» — фантастична казка-повість видатного сатирика, представника пізнього німецького романтизму Ернста Теодора Амадея Гофмана (1776—1822). Написана у 1819 році. 

# data[].attributes.subject
«Крихітка Цахес на прізвисько Цинобер» — фантастична казка-повість видатного сатирика, представника пізнього німецького романтизму Ернста Теодора Амадея Гофмана (1776—1822). Написана у 1819 році. 

# data[].attributes.headline
ПЕРЕКАЗ для ЛЕДАРІВ

# data[].attributes.subject
ПЕРЕКАЗ для ЛЕДАРІВ

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Константин Мельник

# data[].attributes.attachment_link.title
Крошка ЦАХЕС, по прозванию Циннобер. Эрнст Гофман

# data[].attributes.headline
Гротескні образи і їх символіка (за повістю Гофмана "Крихітка Цахес...")

# data[].attributes.subject
Гротескні образи і їх символіка (за повістю Гофмана "Крихітка Цахес...")

# data[].attributes.body
КРОК 5

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Всеукраїнська школа онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
10 клас. Зарубіжна література. Гротескні образи. Викривальний зміст твору. Символіка

# data[].attributes.headline
КРОК 2. Переглянути відеоурок.

# data[].attributes.subject
КРОК 2. Переглянути відеоурок.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ранок на "Лтаві"

# data[].attributes.attachment_link.title
Експрес урок: Гофман і "Крихітка Цахес"

# data[].attributes.headline
Ернст Теодор Амадей Гофман (1776-1822)

# data[].attributes.subject
Ернст Теодор Амадей Гофман (1776-1822)

# data[].attributes.body
Народився Гофман 24 січня 1776 року у Кенігсберзі (нині Калінінград) в родині адвоката. Фах юриста був традиційним у їхній сім'ї, до цієї діяльності ще з шкільних років готували і майбутнього письменника, який, проте, від самого дитинства виявляв нахил до мистецтва, особливо до музики.
Рано лишившись сиротою, виховуючись у домі дядька, сухого педанта, він, на його наполягання, відмовляється від своєї мрії цілком присвятити себе музиці (у 12 років Гофман вільно імпровізував на клавірі, органі, грав на скрипці і гамбі, вивчав теорію музики) й вступає на юридичний факультет місцевого університету. Після закінчення його Гофман починає службову кар'єру юриста, яка стала для нього тяжким ярмом.
Доля кидала його в різні куточки Європи: Глагау, Познань, Плоцьк, Варшаву, Бамберг, Берлін... Сумлінно виконуючи обов'язки чиновника, Гофман весь свій вільний від служби час віддає мистецтву. Хоч він став відомим, досвідченим юристом, служба не тільки не дає йому морального вдоволення, а й не створює матеріальних умов для спокійного, нормального життя. Щоб утримати себе й родину, він за мізерну платню працює диригентом та художником в театрі, дає уроки музики.
Природа щедро нагородила Гофмана талантом: письменник, поет, композитор, живописець, графік, музикальний драматург, критик, оперний і симфонічний диригент, режисер, співак, театральний декоратор, художник. І всюди — новатор.  Як театральний діяч, Гофман був предтечею Мейєрхольда і Станіславського, як музикант — Вебера і Шумана, як експресіоніст — Кафки, як модерніст — театру абсурду. Але світову славу принесли йому літературні твори — казки, новели, повісті, романи. Особливе місце в духовному світі Гофмана займала музика. Музика ввійшла в нього як велика таємниця буття, як своєрідний, за його словами, "санскрит природи". Вона так захопила його, що навіть третє своє ім'я — Амадей — він додав до двох офіційних на честь обожнюваного ним Моцарта. Гофмана визнавали чудовим капельмейстером,  опера його "Ундіна" мала сенсаційний успіх, він завоював авторитет талановитого музикального критика, якого високо оцінив Бетховен. Тема музики і музикантів постійно цікавила Гофмана. Його перші новели були присвячені музиці Глюка ("Кавалер Глюк") і опері Моцарта "Дон Жуан" ("Дон Жуан"). Улюблений його образ, у якому втілені автобіографічні якості, — це образ композитора Йоганна Крейслера, героя "Крейслеріани".
Досить пізно, 1809 року, починає Гофман свою літературну діяльність, надрукувавши серію нарисів про геніального композитора Йоганна Крейслера. Цей вигаданий образ, який, проте, має в собі чимало рис самого письменника, дістав свою остаточну форму в романі "Житейська філософія кота Мурра".  Великий успіх уже перших літературних творів надихнув Гофмана, і він починає плідно працювати як письменник. Гофман пише швидко і багато. З'являються фантастичні казки й повісті ("Золотий горнець", "Лускунчик", "Володар бліх", "Королівська наречена" та ін.), роман "Еліксир диявола", оповідання "Майстер Мартін", "Майстер Вахт", "Наріжне вікно", сатиричні шедеври "Малюк Цахес" і "Житейська філософія кота Мурра".
Гофман прожив недовге, сповнене трагізму життя: безрадісне дитинство, невлаштованість роботою, хвороби, постійна боротьба за свою гідність людини.      Помер Гофман 25 червня 1822 року. На надгробку письменника викарбувані слова: «Тут похований Е. Т. А. Гофман, що народився 24 січня 1776 року і помер у Берліні 1822 року. Він був однаково чудовий як юрист, як поет, як музикант, як живописець».  У цих словах багато іронії — іронії гіркої долі талановитої людини.

Художні особливості творів Гофмана:
1. Протистояння двох світів – романтичного і буденного, фантастичного і реального
2. Герої поділяються на філістерів (самовдоволена, обмежена людина з вузьким обивательським світоглядом) та ентузіастів (їх відрізняє глибока духовність і щире відчуття краси, вони борються проти обмеженості філістерів)

Гофман «Крихітка Цахес на прізвище Циннобер» 1819Анкета твору
1. Жанр – казка (дія відбувається у казковій країні, серед героїв є маги, феї, які впливають на життя людей, чарівні речі, чарівні перетворення.) «Казка про реальне»; сатирична історія тогочасної Німеччини
2.Тема.Показ духовно обмеженого світу філістерів, у якому немає місця ентузіастам.
3. Ідея. Засудження засліпленого суспільства, що втратило ціннісні орієнтири, яке не тільки приймає, а ще й у якомусь патологічному самозабутті творить собі кумира.
4.Головна думка казки втілена у феномені Цахеса. Суть його в тім, що деякі люди можуть привласнювати чужу працю, таланти, заслуги та ще й здаватися не тими, ким вони є насправді. Провина Цахеса в тому, що в душі його не прокинувся внутрішній голос, який сказав би: "Ти не той, за кого тебе приймають, але постарайся зрівнятися з тими, на чиїх крилах ти, неміцний, безкрилий, летиш вгору".
5. Проблематика. "Малюк Цахес" — твір сатиричний. Тут гостро висміюється уся державна система: духовне і матеріальне життя, нікчемні, зате з великими претензіями, спроби реформ, система чинів, соціальна психологія, убогість обивателів, догматизм університетської науки; грошей і влади; морально-етичних проблем; кохання; освіти; добра і зла; творчої людини і бездуховного філістера.
6. Двоплановість: світ поетичної мрії ( сприйняття високої поезії, музики, краси, природи, чар, мрійливість, казкова країна Джіністан) та світ реальної буденності (князівство Барсануф, Керепес, запровадження освіти, вигнання з країни чар,поезії, фей)
7. Реальні і фантастичні персонажі. Реальні — Балтазар (мрійник), Фабіан (раціоналіст), Мош Терпін (професор природничих наук), Кандіда, жителі князівства, правитель Пафнутій, князь Барназуф; Фантастичні — фея Рожа-Гожа, маг Проспер Альпанус.)
8. Окремі  персонажі живуть одночасно у двох світах. Маг Проспер Альпанус -- лікар, фея Розабельверде  матінка-ігуменя сирітського будинку.
9. Дія чарівних сил: від когось відчужується краса, від когось — талант і мудрість і миттєво передаються Цахесу. А публіка завжди захоплено аплодує.
10. Сюжет.
Розвиваючи фольклорний мотив про чудодійне волосся, письменник змушує фею Розабельверде наділити маленьку потвору Цахеса таємничою властивістю: все талановите і значне, що робиться і мовиться у його присутності, приписується лише йому. Три золоті волосинки, власником яких став Цахес, — це символічний образ золота, грошей і їхньої влади над людьми і суспільством. Завдяки своїй чудесній обдарованості, Цахес робить заморочливу кар'єру. У професорських колах його вважають за найвеличнішого поета. Це і відкриває йому шлях до серця чудової Кандіди. Не менших успіхів досягає він і на суспільній арені. Цахес стає таємним радником, а потім і міністром. Невідомо, яких би ще висот досяг Цахес, коли б не втручання доброго мага Альпануса. За його допомогою Бальтазар вириває на голові Цахеса три чарівні волосинки: ілюзії розсіюються і, на подив його щирих прихильників, він постає перед ними у всій своїй разючій потворності. Ставлення людей, що так несподівано змінилося до нього, людей, які недавно плазували перед ним, здається Цахесу "революцією", "повстанням", "поваленням усіх основ". Рятуючись від глузувань, він кидається в срібний нічний горщик, і, занурившись у "стихію", що містилася в ньому, трагічно гине.
11. Запровадження освіти. Отримавши владу Пафнутій призначає міністром свого камердинера Андреаса. Прислухаючись до порад свого міністра, князь Пафнутій наказує надрукувати великими літерами і прибити на всіх стінах едикт, де було б сказано, що "введено освіту" і що кожен повинен рахуватися з цим. Але такими "заходами" не вичерпується реформаторський запал князя і його міністра: "Перше ніж розпочнемо освіту, себто перше ніж вирубаємо навколишні ліси, зробимо річку судноплавною, розведемо картоплю, полагодимо школи, понасаджуємо тополь і акацій, молодь навчимо співати на два голоси вранішніх та вечірніх пісень, прокладемо дороги й накажемо прищепити віспу, треба буде вигнати з країни всіх людей небезпечних настроїв, що самі не слухаються розуму і інших зводять з глузду своїми витребеньками". Але і цим не обмежується "реформаторська" діяльність "просвітителів". Вони наказують відправити голубів, лебедів та інших представників пташиного світу, що символізують собою "поетичне начало", на князівську кухню. "А крилатим коням ми одріжемо крила, поставимо на годівлю в стайні, які запровадимо разом з освітою, і спробуємо таким чином одомашнити їх і перетворити на корисних тварин". Що ж до фей, то вони, якщо тільки не забажають "узяти шлюб, як усі пристойні люди, то зможуть десь під суворим наглядом робити якусь корисну роботу — плести на армію шкарпетки під час війни абощо". Висновок: міщанський практицизм несе загибель творчим натурам, автоматизує життя, витісняючи з нього людський зміст."Просвітителі" втілюють у собі найгірші риси філістерства: голий практицизм, педантичний формалізм, що витісняють чисті людські поривання і світлі мрії.
12. Що привласнив Цахес від інших? у Балтазара – вірш (Поет-творець чудового любовного сонета); прихильність Кандідиу скрипаля Вінченцо – аплодиспенти та успіх (Скрипаль-віртуоз)у сеньйори Брагаці – спів  (Співак, що має шалений успіх) у Пульхера помічника судді – іспит на здобуття посади у міністерстві закордонних справ (Студент, що блискуче складає кандидатський екзамен) у барона Мондшайна – посаду  міністра  («гордість нації»)
13. Життєвий шлях Цахеса: Син бідної селянки --  Вихованець  священика --  Студент університету -- Таємний експедитор -- Таємний радник -- Міністр Закордонних справ --   Заручення  з Кандидою --  Смерть у нічному горщику
14. Риси потворності Цахеса: «Тонкі, мов ліщинові палички, ноги», «горб, як гарбуз», «павучі ніжки», «схожий на роздвоєну редьку»,  «грубий, хрипкий голос»,  «химерно скручений цурпалок дерева»,  «дикий погляд», «рохкає і квакає», «огидно нявчить та мурчить»

15. Причини виникнення цинноберів:  — влада грошей, людське божевілля, різні прояви чарівних сил.

16. Гофман висміює не стільки "пасинка природи" — маленького Цахеса, нікчемного і безпомічного обранця феї, як середовище, що сприяє процвітанню Циннобера, те суспільство, яке схильне бачити у виродку — красеня, у бездарності — талант, в абсолютній тупості — мудрість, у недолюдку — "окрасу суспільства". Цахеси народжуються, цахеси живуть і процвітають, лише завдяки нікчемності, вульгарності середовища, що їх породило. І в такій країні знецінюються таланти, знання, моральні якості, навіть любов.
17. Іронія у представленні світу поетичних мрій: романтичне щастя Балтазара і Кандіди стає  міщанським: вони отримують город, де росте "найкраща капуста" і овочі будуть достигати раніше, ніж у когось, кухню, де "з горщиків ніколи нічого не збігає і жодна страва не пригорає", дім, в якому не б'ється ні фарфор, ні скло, не вимазуються килими та покриття на стільцях... а під час прання завжди буде гарна погода; а Кандіда, отримавши чарівне намисто вже ніколи не дратувалася через дрібниці
18. Філософський сенс твору Е. Т. Гофмана «Крихітка Цахес» Новела-казка Гофмана «Малюк Цахес на прізвисько Ціннобер», поєднуючи два світи — казковий і реальний, розкриває багато глибоких філософських тем. Це й боротьба добра зі злом, і проблема людини й природи, тема кохання і буденності.
Казка — фантастична картина світу, та в ній алегорія, що допомагає зрозуміти цей світ. Що таке добро? Здається, зрозуміло — це коли комусь зробили добре. Але в казці добра фея робить добро нікчемному огидному Цахесу Цінноберу, просто жаліючи його каліцтво та його нещасну матір. Та чи оцінив добро Цахес? Адже фея сподівалася, що він почує її: «Ти не той, за кого тебе вважають, тож намагайся зрівнятися з людиною, на чиїх крилах ти, безкрила каліко, підносишся!» Та Ціннобер був з тих, хто все приймав як належне, не обтяжуючи себе ані зусиллями, щоб стати розумнішим, добрішим, вихованішим, ані докорами совісті. Більше того, він сіяв навколо себе невіру в добро, розчарування. Він робив нещасними людей, які своєю працею й талантом довели, що мають право на повагу, щастя, славу.
Отож, добро, зроблене негідній людині, породжує зло. А невігластво сіє зло тим більше, чим вище піднеслась людина, яка безапеляційно судить про все. Таким невігласом у казці є не тільки Ціннобер, але й Мош Терпін — професор, що, одержавши посаду директора всіх природничих справ удержав), «цензурує та ревізує сонячні й місячні затемнення». Отже, виходить, зовсім не зовнішність і не посада роблять людину освіченою, доброю, порядною. Навіть фея у кінці говорить до Цахеса: «Бідний Цахес! Пасинку природи! Я бажала тобі добра! Можливо, я помилялася, думаючи, що чудесний зовнішній хист, яким я тебе обдарувала, осяє благотворним променем твою душу...» У казці своя філософія, зовсім не казкова. Філософський смисл твору якраз і полягає в тому, аби попередити людство: ніхто, окрім вас самих, не зробить вас розумними, добрими, освіченими. Для цього треба докладати зусиль, працювати, бо те, що не зароблене, — нетривке, ненадійне, бо чуже!

# data[].attributes.headline
На допомогу учню (матеріали до уроку: відео, презентація, анкета до твору

# data[].attributes.subject
На допомогу учню (матеріали до уроку: відео, презентація, анкета до твору

# data[].attributes.body
КРОК 4

# data[].attributes.headline
ТЕЛЕПРОЕКТ "КУКЛы")

# data[].attributes.subject
ТЕЛЕПРОЕКТ "КУКЛы")

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Философский лайнер

# data[].attributes.attachment_link.title
Куклы   Крошка Цахес 23.01.00

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Екатерина Тужилкина

# data[].attributes.attachment_link.title
Эрнст Теодор Амадей Гофман "Крошка Цахес"  Буктрейлер

# data[].attributes.headline
КРОК 4. Додатково:  Лише для тих, хто хоче знати більше! Життя і творчість Гофмана (поглиблено)

# data[].attributes.subject
КРОК 4. Додатково:  Лише для тих, хто хоче знати більше! Життя і творчість Гофмана (поглиблено)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
История в людях

# data[].attributes.attachment_link.title
История в людях. Гофман