# data[].attributes.body
- drøfte massemedienes rolle i  sosialiseringen.

- Gjøre rede for ulike former for kommunikasjon mellom mennesker, diskutere hvordan ny teknologi kan føre til endringer i kommunikasjonsformer, og drøfte følger av endringene.

# data[].attributes.headline
Kan demokratiet overleve internettrevolusjonen? 

# data[].attributes.subject
Kan demokratiet overleve internettrevolusjonen? 

# data[].attributes.body
vår ytringsfrihet er styrket, men ekkokammer-effekten er farlig.

fake news brer om seg

troverdige medier er uvurderlige for demokratiet

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kan demokratiet overleve internettrevolusjonen? Internett har gitt oss mulighet til å filtrere bort informasjon som gir oss motforestillinger.

Spørsmålet er særs viktig fordi journalistikken blir påvirket av den globale megatrenden digitalisering, der utviklingen av internett innebærer et paradigmeskifte for den offentlige samtale.

Da britiske Tim Berners-Lee i 1990 utviklet World Wide Web, skapte han et virtuelt rom der informasjon i prinsippet var ubegrenset og tilgjengelig for alle, hvoretter journalistene mistet rollen som portvoktere for den offentlig samtale.

For all del: Det har også positive sider, blant annet styrket ytringsfrihet. Men utviklingen har ikke kommet uten kostnader. Internett forsterker menneskets naturlige tilbøyelighet til å oppsøke personer som deler politiske, religiøse og sosiale meninger - samtidig som vi filtrerer bort informasjon som gir oss motforestillinger.

Resultatet er såkalte ekkokamre, der borgerne synes å være mer opptatt av å prate omhverandre enn med hverandre. Allerede i 1995 spådde Nicholas Negroponte ved MIT at internett ville utvikle en Daily Me - en personlig nyhetsstrøm tilpasset hver enkelt - ikke helt ulikt hvordan Facebook fungerer i dag.

En av dem som advarte mot utviklingen var Jürgen Habermas, som i et essay for 11 år siden drøftet hvordan diskusjoner på nettet kunne føre til parallelle offentligheter som hadde få eller ingen berøringspunkter.

Det Habermas i realiteten beskrev var undergravingen av et demokratisk ordskifte.

Forfallet er blitt forsterket gjennom en enorm spredning av falske nyheter, som kulminerte 8. november 2016, da Donald J. Trump (som selv er en aktiv distributør av konspirasjonsteorier) ble valgt til president i USA.

Det er vanskelig å overvurdere hvilken betydning tilgang på informasjon har å si for vår oppfatning av hvordan samfunn best kan organiseres. Ulike teknologiske revolusjoner (skriftkultur, aviser, radio og tv) har på avgjørende vis formet våre politiske holdninger. Et skjellsettende eksempel er reformasjonen: Gutenbergs boktrykkerpresse gjorde Martin Luther i stand til å oversette og spre bibelen direkte til borgeren, og dermed utfordre Pavens informasjonsmonopol.

Den senere fremveksten av en borgerlig offentlighet gjorde at aviser i økende grad dominerte samfunnets daglige informasjonsstrøm, hvoretter ideer om folkesuverenitet, maktdeling og menneskerettigheter la grunnen for demokratiske revolusjoner i Europa så vel som i Nord-Amerika.

Den viktigste grunnen til at mediene er uvurderlige for demokratiet, bunner i den historiske rollen som en troverdig forvalter av informasjon. Det journalistiske etos er drevet av et ønske om å rapportere vesentlig informasjon, basert på idealet om sannhet - noe Daniel Patrick Moynihan formulerte som at "alle har rett til sine egne meninger, men ikke sine egne fakta".

Dette idealet har ikke mediene alltid etterlevd, men redelighet har i det minste vært en norm - som har gitt nok legitimitet til å forme offentligheten.

Men legitimiteten er i ferd med å utfordres: Ifølge en undersøkelse fra analysebyrået Edelman svarer et flertall av de spurte i de fleste land at de ikke stoler på mediene. Tilliten er på et historisk lavt nivå i 17 av de undersøkte landene.

Med slike tall er det vanskelig for mediene å forme den demokratiske offentlighet etter det journalistiske ideal, selv om behovet sjeldent har vært større. Som Harvard-professor Cass Sunstein understreker i sin nye bok, "Republic", er det vanskelig å finne en enkel løsning på utfordringene som følger av en fragmentert medieoffentlighet.

Men dersom demokratiet skal overleve internettrevolusjonen, krever det at vi evner å bevare en felles offentlighet. En felles offentlighet uten en kritisk presse - i en eller annen form - er vanskelig å se for seg.

For å parafrasere G.K. Chesterton: Hvis borgerne slutter å tro på mediene, vil de fort ende opp med å tro på hva som helst.
Innlegget er på trykk i Dagens Næringsliv 13.7.17. Se også Løkkes Civita-notat.

# data[].attributes.attachment_link.description
Kan demokratiet overleve internettrevolusjonen? Internett har gitt oss mulighet til å filtrere bort informasjon som gir oss motforestillinger. Spørsmålet er særs viktig fordi journalistikken blir påvirket av den globale megatrenden digitalisering, der utviklingen av internett innebærer et paradigmeskifte for den offentlige samtale.

# data[].attributes.headline
Sosiale forhold avgjør påvirkning fra medievold

# data[].attributes.subject
Sosiale forhold avgjør påvirkning fra medievold

# data[].attributes.body
- først og fremst påvirkes sosialt utsatte grupper, hevder medieforsker.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
? Kriminalfokuserte nyhetssendinger og krigsbilder påvirker vel så mye som fiksjonsvold, sier medieforsker Ragnhild Bjørnebekk. Men først og fremst påvirkes sosialt utsatte grupper.

Medieforskningen viser ulike resultater med hensyn til hvordan folk påvirkes av medievold. Fra å være opptatt av den såkalte "injeksjonsnål-modellen", der medieinnholdet sprøytes inn og påvirker en motstandsløs mediekonsument, har forskningen, og særlig den retningen som kalles resepsjonsforskning, orientert seg mot en mer aktiv og motstandsdyktig mediebruker.

Medienes påvirkningskraft er et omstridt tema. Det de fleste forskere likevel kan enes om, er at sosiale forutsetninger for påvirkning spiller inn.

Til helgen har filmen Bowling for Columbine premiere. Dokumentarfilmen tar for seg massakren på Columbine High School i 1999, der to tenåringsgutter skjøt ned tolv medelever og to lærere før de vendte våpnene mot seg selv. I en artikkel om filmen i Klassekampen i går kommer det fram at regissør Michael Moore retter blikket utover når han i filmen spør hvordan dette kunne skje. Våpenkontroll, rasisme, fattigdom, klasseforskjeller og amerikansk utenrikspolitikk er årsaker, snarere enn medievolden guttene ble utsatt for, mener regissøren.

Ragnhild Bjørnebekk har i flere år vært tilknyttet Politihøgskolen i et omfattende forskningsprosjekt om ungdom, mediepåvirkning og voldsbruk. Til nå har forskningen tatt utgangspunkt i bildemedier. Internett er neste felt som skal undersøkes. Bjørnebekk, som tilhører en sosialpsykologisk forskningstradisjon, er helt enig i at man må se påvirkning fra medievold sammen med andre sosiale faktorer.
Påvirker
? Men jeg er likevel uenig med Moore og flere medieforskere. Medievold påvirker uten tvil. Det spørs bare hvilken familie du kommer fra, hva slags oppfølging du får, hvilke venner du henger sammen med.

Bjørnebekk har brukt lang tid på å finne tilfredsstillende metoder for forskningsprosjektet. Hun baserer seg på dybdeintervjuer som varer i en uke per forskningsobjekt, og hun har adoptert avhørsteknikker som brukes i politiet.

? Politiet har gode metoder for å finne ut av hva som skjedde i en situasjon sekund for sekund, og for å få folk til å huske, sier hun.

Bjørnebekk valgte ut en gruppe ungdom med voldsproblemer og en kontrollgruppe som matchet de voldelige ungdommene i alder, skole og samfunnstilhørighet. Hun så på familiesituasjon, tilsyn, oppdragelse, familiens fjernsynsbruk og kontekst for ungdommens egne mediebruk. Sosial tilhørighet, hvordan kameratene eller gjengen bruker medier, hvordan gjengene er organisert, hvordan gjengen ser på og hvordan den bruker vold er også viktige tema for forskeren.

Et tredje område er intervjuobjektets erfaring med vold ? som offer, vitne eller utøver. Også framtidsorientering er samtaletema under intervjuene.

? Det er først når man går grundig til verks at man ser et tydelig mønster mellom mediepåvirkning og vold. Det er her mye medieforskning svikter, deriblant resepsjonsforskningen, sier Bjørnebekk.

Resepsjonsforskerne kombinerer ofte "laboratorieundersøkelser", der forskningsobjektet ser medievold i en kunstig situasjon sammen med forskeren og feltforskning som tar utgangspunkt i autentiske situasjoner.

? Resepsjonsforskningen kan si oss mye om hvordan barn og unge oppfatter medieinnholdet der og da. Men lite om hvordan medieinnholdet påvirker på sikt ? og påvirker til handling. Det finnes en tendens til konkludere med at medievold har liten påvirkningskraft hvis de unge klarer å skille mellom fiksjon og virkelighet. Det er en feilslutning.
Sosial læring ? Det er altså lite hold i argumentet om at unge i dag er så mediekompetente?
? I alle fall så lenge adferden vitner om at mediene påvirker. Vold er i stor grad tillært. Mitt forskningsarbeid har vist at mediene ikke skaper aggresjonen, men at medier viser modeller som gir aggresjonen form og retning.
? Man "inspireres" og lærer teknikk rett og slett?
? Ja. I voldsgruppa jeg undersøkte har 90 prosent opplevd vold i oppveksten, som vitne, offer eller utøver. Gruppa er overrepresentert når det gjelder tilknytning til kampsportklubber og ikke minst: I denne gruppa blir voldsfilm brukt aktivt. Spoling fram og tilbake til bestemte voldsscener er svært utbredt. Dette er gjerne scener som viser nærbilder av slag og spark, der helten vinner til slutt, men der helten har en destruktiv voldsutøvelse. Han fortsetter gjerne å slå etter at slaget er vunnet.

Ungdom har fortalt at de har sett enkelte filmscener over 200 ganger, og har konkret vist hvordan de har lært og adoptert teknikker. Kontrollgruppa viser de samme tendensene. Også her blir modellscener sett om og om igjen.

? Men i kontrollgruppa kan det være gode replikker som læres utenat, fotarbeidet til en håndballspiller eller dansetrinn. Ungdom lærer seg ferdigheter som gir status sosialt. Å være en god voldsutøver gir respekt i voldsmiljøer, sier Bjørnebekk.
Nyhetsvold
"Når barn og unge gjennom mediene, video og dataspill ser stadig mer av vold, mobbing og brutalitet, kan vi ikke overraskes over at vi høster så mye av det samme i det virkelige liv." Dette sa statsminister Kjell Magne Bondevik i sin nyttårstale. Men når krig mot Irak står på trappene, går ikke statsministeren særlig hardt ut. Mye tyder på at vi kan vente mange tøffe nyhetssendinger i tida som kommer.

? Det betyr ingenting om medievolden er virkelig eller skapt. Når prime time-TV har en høy volds- og kriminalitetsprofil, kan dette være med på å gi publikum en overdreven oppfatning av volden der ute. Bilder som viser det som er fjernt fra egen hverdag, som krigsbilder fra Midtøsten, har større påvirkningskraft enn det som er nært eget miljø. Men igjen: Den beredskap du mottar medievolden med, er av størst betydning.
? Reguleringspolitikk i forhold til andre skademidler, som alkohol og narkotika, eksisterer jo først og fremst for å beskytte de som er spesielt utsatt. Burde en lignende regulering gjelde vold i mediene?
? Det er et problematisk spørsmål. Nye medier, som Internett, er i vesen og egenskaper vanskelig å kontrollere. Før regulering tror jeg på foreldrenes støtte og oppfølging av barn og unge. Det er her slaget står. Og ressurssvake foreldre må få hjelp slik at de kan følge opp barna sine. Videre må vi beholde aldersgrenser som i dag, og vi må prøve å påvirke medieprodusentene til å gi produktene annet innhold.
? Hva med ytringsfriheten?
? Ytringsfrihet er ikke først og fremst til for å beskytte sterkt kvinneundertrykkende eller voldelige uttrykk. Ytringsfriheten er vel til for å gjøre verden til et bedre sted å være.

Medieforskningen viser ulike resultater med hensyn til hvordan folk påvirkes av medievold. Fra å være opptatt av den såkalte "injeksjonsnål-modellen", der medieinnholdet sprøytes inn og påvirker en motstandsløs mediekonsument, har forskningen, og særlig den retningen som kalles resepsjonsforskning, orientert seg mot en mer aktiv og motstandsdyktig mediebruker.

Medienes påvirkningskraft er et omstridt tema. Det de fleste forskere likevel kan enes om, er at sosiale forutsetninger for påvirkning spiller inn.

Til helgen har filmen Bowling for Columbine premiere. Dokumentarfilmen tar for seg massakren på Columbine High School i 1999, der to tenåringsgutter skjøt ned tolv medelever og to lærere før de vendte våpnene mot seg selv. I en artikkel om filmen i Klassekampen i går kommer det fram at regissør Michael Moore retter blikket utover når han i filmen spør hvordan dette kunne skje. Våpenkontroll, rasisme, fattigdom, klasseforskjeller og amerikansk utenrikspolitikk er årsaker, snarere enn medievolden guttene ble utsatt for, mener regissøren.

Ragnhild Bjørnebekk har i flere år vært tilknyttet Politihøgskolen i et omfattende forskningsprosjekt om ungdom, mediepåvirkning og voldsbruk. Til nå har forskningen tatt utgangspunkt i bildemedier. Internett er neste felt som skal undersøkes. Bjørnebekk, som tilhører en sosialpsykologisk forskningstradisjon, er helt enig i at man må se påvirkning fra medievold sammen med andre sosiale faktorer.

Påvirker
? Men jeg er likevel uenig med Moore og flere medieforskere. Medievold påvirker uten tvil. Det spørs bare hvilken familie du kommer fra, hva slags oppfølging du får, hvilke venner du henger sammen med.

Bjørnebekk har brukt lang tid på å finne tilfredsstillende metoder for forskningsprosjektet. Hun baserer seg på dybdeintervjuer som varer i en uke per forskningsobjekt, og hun har adoptert avhørsteknikker som brukes i politiet.

? Politiet har gode metoder for å finne ut av hva som skjedde i en situasjon sekund for sekund, og for å få folk til å huske, sier hun.

Bjørnebekk valgte ut en gruppe ungdom med voldsproblemer og en kontrollgruppe som matchet de voldelige ungdommene i alder, skole og samfunnstilhørighet. Hun så på familiesituasjon, tilsyn, oppdragelse, familiens fjernsynsbruk og kontekst for ungdommens egne mediebruk. Sosial tilhørighet, hvordan kameratene eller gjengen bruker medier, hvordan gjengene er organisert, hvordan gjengen ser på og hvordan den bruker vold er også viktige tema for forskeren.

Et tredje område er intervjuobjektets erfaring med vold ? som offer, vitne eller utøver. Også framtidsorientering er samtaletema under intervjuene.

? Det er først når man går grundig til verks at man ser et tydelig mønster mellom mediepåvirkning og vold. Det er her mye medieforskning svikter, deriblant resepsjonsforskningen, sier Bjørnebekk.

Resepsjonsforskerne kombinerer ofte "laboratorieundersøkelser", der forskningsobjektet ser medievold i en kunstig situasjon sammen med forskeren og feltforskning som tar utgangspunkt i autentiske situasjoner.

? Resepsjonsforskningen kan si oss mye om hvordan barn og unge oppfatter medieinnholdet der og da. Men lite om hvordan medieinnholdet påvirker på sikt ? og påvirker til handling. Det finnes en tendens til konkludere med at medievold har liten påvirkningskraft hvis de unge klarer å skille mellom fiksjon og virkelighet. Det er en feilslutning.
Sosial læring
? Man "inspireres" og lærer teknikk rett og slett? ? Det er altså lite hold i argumentet om at unge i dag er så mediekompetente?

? I alle fall så lenge adferden vitner om at mediene påvirker. Vold er i stor grad tillært. Mitt forskningsarbeid har vist at mediene ikke skaper aggresjonen, men at medier viser modeller som gir aggresjonen form og retning.

? Ja. I voldsgruppa jeg undersøkte har 90 prosent opplevd vold i oppveksten, som vitne, offer eller utøver. Gruppa er overrepresentert når det gjelder tilknytning til kampsportklubber og ikke minst: I denne gruppa blir voldsfilm brukt aktivt. Spoling fram og tilbake til bestemte voldsscener er svært utbredt. Dette er gjerne scener som viser nærbilder av slag og spark, der helten vinner til slutt, men der helten har en destruktiv voldsutøvelse. Han fortsetter gjerne å slå etter at slaget er vunnet.

Ungdom har fortalt at de har sett enkelte filmscener over 200 ganger, og har konkret vist hvordan de har lært og adoptert teknikker. Kontrollgruppa viser de samme tendensene. Også her blir modellscener sett om og om igjen.
? Reguleringspolitikk i forhold til andre skademidler, som alkohol og narkotika, eksisterer jo først og fremst for å beskytte de som er spesielt utsatt. Burde en lignende regulering gjelde vold i mediene?
? Men i kontrollgruppa kan det være gode replikker som læres utenat, fotarbeidet til en håndballspiller eller dansetrinn. Ungdom lærer seg ferdigheter som gir status sosialt. Å være en god voldsutøver gir respekt i voldsmiljøer, sier Bjørnebekk.
? Hva med ytringsfriheten?
Nyhetsvold
"Når barn og unge gjennom mediene, video og dataspill ser stadig mer av vold, mobbing og brutalitet, kan vi ikke overraskes over at vi høster så mye av det samme i det virkelige liv." Dette sa statsminister Kjell Magne Bondevik i sin nyttårstale. Men når krig mot Irak står på trappene, går ikke statsministeren særlig hardt ut. Mye tyder på at vi kan vente mange tøffe nyhetssendinger i tida som kommer.

? Det betyr ingenting om medievolden er virkelig eller skapt. Når prime time-TV har en høy volds- og kriminalitetsprofil, kan dette være med på å gi publikum en overdreven oppfatning av volden der ute. Bilder som viser det som er fjernt fra egen hverdag, som krigsbilder fra Midtøsten, har større påvirkningskraft enn det som er nært eget miljø. Men igjen: Den beredskap du mottar medievolden med, er av størst betydning.

? Det er et problematisk spørsmål. Nye medier, som Internett, er i vesen og egenskaper vanskelig å kontrollere. Før regulering tror jeg på foreldrenes støtte og oppfølging av barn og unge. Det er her slaget står. Og ressurssvake foreldre må få hjelp slik at de kan følge opp barna sine. Videre må vi beholde aldersgrenser som i dag, og vi må prøve å påvirke medieprodusentene til å gi produktene annet innhold.

? Ytringsfrihet er ikke først og fremst til for å beskytte sterkt kvinneundertrykkende eller voldelige uttrykk. Ytringsfriheten er vel til for å gjøre verden til et bedre sted å være.

# data[].attributes.attachment_link.title
- Sosiale forhold avgjør påvirkning fra medievold

# data[].attributes.attachment_link.description
Kriminalfokuserte nyhetssendinger og krigsbilder påvirker vel så mye som fiksjonsvold, sier medieforsker Ragnhild Bjørnebekk. Men først og fremst påvirkes sosialt utsatte grupper. Medieforskningen viser ulike resultater med hensyn til hvordan folk påvirkes av medievold.

# data[].attributes.headline
Sosiale medier endrer maktforhold (2012)

# data[].attributes.subject
Sosiale medier endrer maktforhold (2012)

# data[].attributes.body
Det har skjedd en demokratisering av informasjonsproduksjon.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Konsekvenser av sosiale medier berører flere sider ved samfunnet.

Forskningsleder ved Institutt for samfunnsforskning, Bernard Enjolras, mener at maktforholdene i offentligheten blir endret som følge av digitale medier.

- Det har skjedd en demokratisering av informasjonsproduksjonen, flere deltar. Kommunikasjon gjennom massemedier er sentralisert og krever store investeringer, mens internett gjør det mulig for millioner av individer å produsere informasjon, sier Enjolras.

En liten verden

Sosiale medier kobler individer gjennom digitale nettverk. "Small world-effekten" er resultatet av en nettverksstruktur hvor personer er lenket til grupper med venner, som igjen er lenket til andre.

Når individer er koblet gjennom et nettverk kan de påvirke hverandres atferd og beslutninger.

- Informasjonskaskader er en slik sosial prosess. Én individuell holdning kan få et kollektivt utfall ved hjelp av nettverk. Mange sosiale fenomener, som mote eller spredning av nye teknologier, foregår på denne måten, sier Enjolras.

Han påpeker at sosiale medier er godt egnet for informasjonskaskader fordi brukere lett kan observere hva deres venner formidler og spre informasjon videre i sine nettverk.

"The rich get richer"

Enjolras mener et nytt digitalt hierarki er under utvikling.

- Internetts spesifikke nettverksstruktur gjør at de websidene som allerede er synlige er de som har størst sjanse for å synes enda mer. Populære websider har mange hyperlinker som peker mot dem og disse vil øke i antall.

- På denne måten dannes et hierarki hvor få nettverk er synlige mens de fleste forblir anonyme. Dette kjennetegnes som "Rich get richer-effekten", sier han.

I Norge finnes det et klart hierarkisk system på internett.

- Tradisjonelle medier som Aftenposten.no og Nrk.no har høyeste ranking. Deretter kommer de politiske partiene, og tredje størst er de sosiale mediene Facebook, Twitter og Bloggpost.

- Det er altså de tradisjonelle mediene som troner øverst i nettverkshierarkiet, men de sosiale mediene blir viktigere og viktigere, sier Enjolras.

Han legger til at det er et samspill mellom sosiale og tradisjonelle medier når det gjelder politisk kommunikasjon.

- De organisasjonene og individer som er mest synlige i digitale nettverk utgjør de nye elitene og har stor innflytelse på sosiale medier.

# data[].attributes.attachment_link.description
Konsekvenser av sosiale medier berører flere sider ved samfunnet. Forskningsleder ved Institutt for samfunnsforskning, Bernard Enjolras, mener at maktforholdene i offentligheten blir endret som følge av digitale medier. - Det har skjedd en demokratisering av informasjonsproduksjonen, flere deltar. Kommunikasjon gjennom massemedier er sentralisert og krever store investeringer, mens internett gjør det mulig for millioner av individer å produsere informasjon, sier Enjolras.

# data[].attributes.headline
Forskere advarer mot valgkamp på Facebook (2017)

# data[].attributes.subject
Forskere advarer mot valgkamp på Facebook (2017)

# data[].attributes.body
mistillit til politikere?

fare for demokratiet?

# data[].attributes.headline
Bruk av sosiale medier vil gjøre kommunikasjonen vår mer samtaleorientert, verdiorientert og personlig ... (forskning.no 2013)

# data[].attributes.subject
Bruk av sosiale medier vil gjøre kommunikasjonen vår mer samtaleorientert, verdiorientert og personlig ... (forskning.no 2013)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Bruk av sosiale medier som Facebook, blogg, Twitter og Youtube blir stadig mer utbredt. De nye kommunikasjonskanalene har blitt en del av hverdagen til stadig flere av oss.

Ikke alle klarer å forestille seg tanken på å logge seg av nett og slå av smarttelefonen så mye som en helg, dag, time eller minutt.

Hva fører denne nye bruken til for oss mennesker og for samfunnet vårt?

Høyskolelektor Cecilie Staude ved Handelshøyskolen BI har sammen med statsviter Svein Tore Marthinsen gjennomført en omfattende gjennomgang av forskning, trender og praktiske eksempler på hvordan den økte bruken av sosiale medier kommer til å endre oss.

Staude og Marthinsen presenterer, paradoksalt nok, sine svar mellom to fysiske permer i boken Sosial kommunikasjon.

Møttes på Twitter

- Vi har blitt mer personlige. Vi deler mer av våre personlige erfaringer med andre. Vi åpner oss og opplever at andre gjør det samme, fremholder Staude.

Ifølge Staude vil mer åpenhet på det personlige plan påvirker samfunnet vårt i åpnere retning.

- Virksomheter som lukker seg og holder ting hemmelig, vil tape troverdighet. Vi vil ta det som et tegn på at de har noe å skjule, sier hun.

Det hører selvfølgelig med til historien at Staude første gang møtte Svein Tore Marthinsen i sosiale medier, gjennom mikrobloggtjenesten Twitter.

Boken inneholder mange konkrete eksempler fra et bredt spekter av mennesker og miljøer. Et sentralt poeng for forskerne er å få frem at bruk av nye mediekanaler er noe alle kan ha nytte av, uansett alder og yrkesbakgrunn.

Gir oss nye muligheter

Der mediene peker på alle mulige farer ved nye sosiale medier, og skriver om alle de som tabber seg ut på sosiale medier, er Staude og Marthinsen opptatt av å hylle de mange nye mulighetene som åpner seg.

- Vi hører og leser ofte om alt det negative ved de nye medieplattformene. Derfor ville vi skrive en bok som primært tar for seg alle mulighetene. Evner vi å gripe noen av de mulighetene, så kan vi skape et samfunn som er bedre, hevder Staude.

Facebook behøver eksempelvis ikke å være noen tidstyv. Tvert i mot, både Facebook og andre sosiale medier kan være nyttige, både i jobben og på fritiden, mener forskerne.

- Vi er bare i startgropen når det gjelder utvikling av nytteområder. Gjensidig verdiskaping basert på gode samtaler er den beste kilden til utviklingen av mennesker, organisasjoner og bedrifter, hevder Marthinsen.

Selv om hovedvekten er lagt på de positive muligheter, har de også blinket ut åtte utfordringer som følger med de nye, sosiale mediene. De peker blant annet på at vi ikke bare er ansvarlig for egne ytringer men også for andres ytringer på de plattformene vi bruker.

Samfunn i endring

Staude og Marthinsen mener de nye sosiale mediene gradvis vil endre samfunnet vårt, og tegner et bilde av det sosiale kommunikasjonssamfunnet.

- Det er et samfunn som vi allerede nå ser konturene av, men som vil vokse seg bare sterkere og sterkere i årene som kommer.

- Det er et samfunn som er åpnere og mer verdifylt. Et samfunn der vi inviterer, faktisk lytter og deltar i dialogen, sier Staude.

Det sosiale kommunikasjonssamfunnet er ifølge de to forskerne et samfunn der sosiale bedrifter gir ansatte rom og tillit. Et samfunn der vi tilrettelegger for involvering og kunnskapsdeling på kryss og tvers av etablerte tradisjonelle linjer.

- Får vi til det, så utvikler vi hverandre, styrker demokratiet vårt og gjør samfunnet vårt til et bedre sted å være. Det samfunnet vil vi bidra til å skape.

- Men er det ikke heller slik at de mektige blir mektigere gjennom de nye kanalene?

- Noen tar med seg sin sosiale kapital, enten det er kjendisstatus, økonomi eller annet og skaffer seg flere "venner", følgere og lesere pga. det, bekrefter Marthinsen.

Han hevder like fullt at kommunikasjonen blir mer likeverdig.

- Vi har alle bare 140 tegn til disposisjon på Twitter, enten vi er kong Salomo eller Jørgen Hattemaker. Det du faktisk bidrar med online, betyr ofte vel så mye som hvem du er offline, sier han.

Fem råd for å lykkes

Staude og Marthinsen har utarbeidet fem praktiske råd som øker sannsynligheten for at du lykkes med å kommunisere i sosiale medier:

1. Vær deg selv. Naturligvis innenfor rammen av det du er komfortabel med.

2. Snakk med mennesker. Inviter, lytt og delta i samtalene.

3. Tilfør andre noe av verdi. Vær åpen for å ta i mot noe av verdi fra andre.

4. Forankre bruken. Lag deg en liten plan for hva du ønsker å gjøre.

5. Vær unik i de ulike kanalene. Ikke bruk automatiske funksjoner for å spre samme budskap i flere kanaler.

Referanse:

Staude og Marthinsen: Sosial kommunikasjon. Personlig - Samtale - Verdi, Kommuneforlaget 2013.

# data[].attributes.attachment_link.description
Bruk av sosiale medier som Facebook, blogg, Twitter og Youtube blir stadig mer utbredt. De nye kommunikasjonskanalene har blitt en del av hverdagen til stadig flere av oss. Ikke alle klarer å forestille seg tanken på å logge seg av nett og slå av smarttelefonen så mye som en helg, dag, time eller minutt.

# data[].attributes.body
De allmektige mediene
- fram til 1950-årene. Mente mediene hadde stor makt. mediepanikk - sterke reaksjoner mot nye kommunikasjonsformer.
De avmektige mediene
personlig kommunikasjon viktigere enn medienes budskap
Totrinns-hypotesen - at mediepåvirkning skjer via opinionsledere.
De mektige mediene
inneholder elementer fra begge teoriene over, mener mediene har ganske stor påvirkning - men vårt kulturelle ståsted påvirker hvordan vi forstår mediene. Vi velger hva vi vil se/høre/lese. Husker best budskap vi selv er enige i. Dette er hva forskerne de siste 30-40 årene har vært enige om.

# data[].attributes.body
En rapport fra Medietilsynet om barn og unges mediehverdag.

# data[].attributes.body
Kort video som forklarer mediepåvirkning

# data[].attributes.attachment_link.title
Medienes påvirkningskraft - Medie- og informasjonskunnskap 1 og 2 - NDLA

# data[].attributes.headline
Barn ser nettporno - tar de skade av det? 

# data[].attributes.subject
Barn ser nettporno - tar de skade av det? 

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
- Norge ligger klart høyest av landene i undersøkelsen på dette punktet, forteller forsker ved Institutt for medier og kommunikasjon (IMK) ved Universitetet i Oslo, Elisabeth Staksrud.

Norske funn i EuKids online-undersøkelsen

34 prosent av norske barn mellom ni og 16 har oppsøkt eller kommet over porno.

42 prosent har sett potensielt skadelig brukergenerert innhold i løpet av det siste året. Det er innhold som proanoreksi-sider, hatsider eller selvmordssider.

41 prosent av barn viser tegn på overdreven nettbruk

8 prosent av barna har opplevd å bli mobbet på nett det siste året.

15 prosent av barn har møtt en nettkontakt i virkeligheten. 66 prosent av foreldrene vet ikke om det.

69 prosent har en profil på et sosialt nettsted

17 prosent lyver på alderen

Hun har nettopp avsluttet den store undersøkelsen EuKids online, sammen med flere andre forskere i Europa.

Denne undersøkelsen er den største i sitt slag, og mer enn 25.000 barn mellom ni og 16 år har blitt intervjuet om sine nettvaner.
Tallene viser blant annet at gjennomsnittet av barn som har sett pornografi på nettet i Europa er på 14 prosent. I Norge er dette tallet mer enn dobbelt så høyt - 34 prosent av norske barn har sett porno på nettet.
Det er klart høyest av de 25 landene som har deltatt i undersøkelsen.

- Pornoen oppsøker dem

Morten Eikli begynte å se porno i 5. klasse på barneskolen. Han forteller at pornoen er svært tilgjengelig på Internett.
- Det ligger så mye på nettet. Og man må ikke engang oppsøke det - ofte dukker det opp i en eller annen reklame, også er det bare å trykke, forteller han.
I Eiklis vennegjeng var porno et hyppig tema. "Alle" så på porno.

- Vi snakket masse om det i kompisgjengen. Vi utvekslet "gode" pornonettsider, og noen fortalte om pornofilmer de hadde funnet gjemt i hyllene hjemme. Praten om porno gikk lett og ledig, forteller han.

Ble avhengig

Ifølge undersøkelsen lar ikke norske barn seg støte av pornografiske bilder på nett.

77 prosent som har sett porno sier at dette ikke har plaget dem, mens 23 prosent av dem (altså 9 prosent av alle barn) følte seg opprørt eller ukomfortable etterpå. For de fleste gikk dette over i løpet av noen dager.

For Eiklis del gikk det ikke så lett. Han ble etter hvert avhengig av porno.
- Da jeg ville slutte å se så mye på porno, kjente jeg at jeg synes det var vanskelig. Jeg brukte porno for å bøte på dårlig selvtillit, og porno var en "quick fix" på problemene. Jeg hadde rett og slett blitt avhengig av det, forteller han.
- Et usunt fokus

Eikli tok et oppgjør med pornoen, både på grunn av sitt kristne verdisyn, og på grunn av det allmenn-etiske ved det.

- Nå som jeg har tatt et oppgjør med det og jobbet med det, så har jeg ikke tatt noen langvarig skade av det. Men jeg hadde et vridd syn på hva sex var, dårlig selvbilde når det kom til utseende og var veldig sex-fiksert, som pornoen ble med å bygge opp under, forteller han.

Eikli tror porno kan være skadelig for sex-livet til barn og unge på sikt, selv om de i undersøkelsen sier det motsatte.
- Når man er mellom ni og 16 år, er man ikke akkurat på et reflektert høydepunkt. Mange får sitt første møte med sex gjennom porno, og får et vridd syn på hva sex faktisk er. Det unormale blir normalt. Dessuten er porno bensin på bålet i forhold til usunt fokus på kropp og eget utseende, tror han.
Flinkere og oftere på nett

Så godt som alle norske barn har tilgang til nettet, og 66 prosent av dem har PC med internett på sitt eget rom.

Forsker Elisabeth Staksrud påpeker at de også er veldig kompetente og har store digitale ferdigheter.

- Norske ungdommer er de mest kompetente barna, og de klarer å utvise en mediekompetanse vi synes er imponerende. Undersøkelsen viser at de oppsøker risikoer, men at de også vet hvordan de håndterer dem, sier hun.
- Med økt bruk kommer også økte ferdigheter, men det vil også føre til at man opplever mer risiko. Men risiko leder ikke nødvendigvis til skade, sier Staksrud.
- De fleste tåler det

Heller ikke professor i psykologi og seksualforsker Bente Træen tror det vil være skadelig. Hun tror de aller fleste tåler å bli eksponert for porno.

- De fleste er utstyrt med forsvarsmekanismer som gjør at man forstår at porno er fiksjon. De fleste av de unge vil synes at det er ekkelt, samtidig som de kjenner litt på spenningen. Også vil de trolig klikke seg bort fra bildene.
- Men det er ikke alle som er utstyrt med slike mekanismer, og for noen få vil eksponering av porno være uheldig, påpeker hun.
Store forskjeller

Ifølge den europeiske undersøkelsen har 46 prosent av norske barn sett pornografi på eller utenfor nettet, mot 23 prosent i europeisk gjennomsnitt. Træen tror det er store variasjoner bak tallene.

- Alderspennet er stort. Det skjer mye fra man er ni år til man blir 16, og jeg tror de unge snubler over det, mens de litt eldre oppsøker det.

Hun tror også at det er stor forskjell mellom jenter og gutter.
- Vi vet fra tidligere forskning at jenter chatter på nett, søker rådgivning eller kjøper sex-leketøy, mens gutta ser pornografiske bilder og videosnutter på nett. For de aller fleste handler porno om å utforske sin egen seksualitet, og å nyte sex, avslutter hun.

# data[].attributes.attachment_link.description
Norge ligger klart høyest av landene i undersøkelsen på dette punktet, forteller forsker ved Institutt for medier og kommunikasjon (IMK) ved Universitetet i Oslo, Elisabeth Staksrud. 34 prosent av norske barn mellom ni og 16 har oppsøkt eller kommet over porno. 42 prosent har sett potensielt skadelig brukergenerert innhold i løpet av det siste året.

# data[].attributes.body
Viser bl.a. at 65% av alle 9 åringer er på Snapchat.

# data[].attributes.attachment_link.description
I dag ble Medietilsynets Barn og medier-undersøkelse 2016 lansert. Den består av to rapporter som gir innsikt i 9 - 16-åringers tanker og forhold til medier, og en rapport hvor vi får høre hva foreldre tenker om barns mediebruk.

# data[].attributes.headline
Unge bruker mye tid på sosiale medier - hvilke konsekvenser har dette? 

# data[].attributes.subject
Unge bruker mye tid på sosiale medier - hvilke konsekvenser har dette? 

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
- Jeg bruker halve dagen på sosiale medier. Det vil si fem til syv timer, sier 14 år gamle Viktoria Bakkeby.
Venninnen, Aurora Strifeldt, nikker og bekrefter det Viktoria sier.

- Ja, jeg bruker vel omtrent det samme.

Det samme gjelder for kompisene Emil Blix Sørnes (18) og Odd-Kristian Brox (16).

- Jeg bruker kanskje 20 av 24 timer på Facebook og Snapchat, sier Odd-Kristian.

Starter tidlig med sosiale medier

I en undersøkelse gjort av Medietilsynet, kommer det fram at nesten halvparten av alle barn mellom 9 og 16 år bruker sosiale medier daglig.
- Spesielt de yngste barna, sier Thomas Haugen-Hepsø i Medietilsynet.
Han forteller at opp mot 70 prosent av niåringene som har blitt spurt bruker Snapchat daglig.

- Grunnen til det kan kanskje skyldes at flesteparten av barn og unge i dag har tilgang på smarttelefon, sier han.

Facebook, Snapchat eller Instagram?

Selv om niåringer bruker mye tid på sosiale medier, sier Haugen-Hepsøat dette fortsatt er lave tall i forhold til eldre ungdommer.

Han forteller at ungdom utforsker nye tjenester når de starter på ungdomsskolen.
Undersøkelsen viser at så mange som ni av ti gutter og jenter bruker Facebook i alderen 15-16 år, mens Snapchat benyttes av 96 prosent av jentene og 82 prosent av guttene i samme alder.
Og dette stemmer godt overens med det ungdommen i Alta forteller.
- Jeg er helt klart mest på Facebook og Snapchat, sier Emil Blix Sørnes.
- Snapchat og Instagram, sier jentene.

Det handler om å bli sett og hørt

Men hva er grunnen til at så mange barn og unge i dag bruker så mange timer på sosiale medier?

- Det handler mye om å bli sett og hørt. Det handler om å være til stede der det skjer. Man skal være på og følge med, sier Haugen-Hepsø.

Også jentene fra Alta tror det er grunnen.
- Jeg er først og fremst på sosiale medier for å snakke med andre, men det er vel kanskje også for å være litt kul da, sier Viktoria.
Vil bruke mindre tid på sosiale medier

I undersøkelsen fra Medietilsynet kommer det fram at ungdommen ønsker å bruke mindre tid på sosiale medier enn de gjør.

- Jeg bruker vel for mye tid på sosiale medier, sier Viktoria.
- Nei, jeg skal i hvert fall ikke bruke mindre tid, kanskje mer, sier Odd-Kristian.

# data[].attributes.attachment_link.title
- Vi bruker halve dagen på sosiale medier

# data[].attributes.attachment_link.description
Jeg bruker halve dagen på sosiale medier. Det vil si fem til syv timer, sier 14 år gamle Viktoria Bakkeby. Venninnen, Aurora Strifeldt, nikker og bekrefter det Viktoria sier. - Ja, jeg bruker vel omtrent det samme. Det samme gjelder for kompisene Emil Blix Sørnes (18) og Odd-Kristian Brox (16).

# data[].attributes.body
Bedroom Culture: barna har laget sin egen verden der foreldrene er stengt ute og de kommuniserer med venner og bekjente

Kulturell frisetting:
sosialiseringen er i stor grad preget av medier og annen type moderne kommunikasjon, dvs. via sekundærsosialisering

Prefigurativ sosialisering: barn og unge lærer ikke i samme grad som før av tradisjoner og eldre generasjoner, men av hverandre

Funksjonstapping: familien spiller en mindre rolle i formingen av identitet hos barna, de blir i større grad påvirket av medier, venner og ikke minst skole

Sekundærsosialisering: barna sosialiseres gjennom skole og vennegjeng.r

Sosialiseringsagenter: mediene er leverandører av kultur, verdier, normer og ideer og blir derfor viktige i sosialiseringen av individet i et moderne mediesamfunn

Informasjonskløft: noen makter ikke ta til seg annet enn biter av all informasjonen og blir hengende etter i informasjonssamfunnet, de klarer ikke å sortere, tolke kritisk, forstå og nyttiggjøre seg informasjonen

Personlig kommunikasjon: kommunikasjonen blir i mindre grad personlig og mer enveis når man forholder seg til massemedier hele dagen

Normene endres: hvordan vi kommuniserer med andre endrer seg gjennom mobil- og internettbruk

# data[].attributes.body
personlig kommunikasjon foregår mellom mennesker, enten mellom to eller i grupper.

# data[].attributes.body
teknologiske meddelelsesmidler som gjør det mulig å nå et stort og sammensatt publikum på kort tid innenfor et geografisk vidt område, f.eks. aviser, tv, radio, internett, bøker, film...

# data[].attributes.body
nettsteder og programvare som gir mulighet til å dele og samhandle på internett, f.eks. Facebook, Twitter, YouTube, Instagram, Snapchat. Kjennetegnes av at det er brukerne som bestemmer innhldet.

Blogger og sosiale nettsteder - personlige medier.

muliggjør nye former for sosiale nettverk.