# data[].attributes.headline
Сузір’я Овен

# data[].attributes.subject
Сузір’я Овен

# data[].attributes.body
Сузір'я Овен складається переважно зі слабких зірок, але, якщо ніщо не заважає його спостереженням, кожен може сміливо розглядати не менше 50 зірок в його складі навіть неозброєним оком. Головними зірками даного сузір'я є Хамаль, Шератан і Мезартхім, які в астрономії іменуються зірками другої, третьої та четвертої величин.

# data[].attributes.headline
Сузір’я Терези

# data[].attributes.subject
Сузір’я Терези

# data[].attributes.body
У сузір’ї терези налічується 83 зірки, які можна побачити з Землі неозброєним оком. Найяскравіші зірки Терезів: Зубен ель Шемали; Зубен ель Генубі; Зубен ель Акраб і подвійна зірка.

Спочатку сузір’я Терези мало іншу назву. У першому столітті до нашої ери астроном Вергілій виділив групу зірок, які розташовувалися у сузір’ї скорпіона в окреме сузір’я і назвав його “Клешні”, тобто клішні Скорпіона.

Нове сузір’я було відкрито на честь римського імператора Августа.

На кінець першого тисячоліття до нашої ери римляни перейменували сузір’я, яке стали називати “Терези”. Але і в наш час зірки α і β Терезів називають Південною і Північною Клішнями.

З усіх зодіакальних сузір’їв Терези гірше всіх помітні на небі. Сузір’я Терези слід шукати між сузір’ями Скорпіон і Діва. Терези найбільш помітні в квітні і Травні.

# data[].attributes.headline
Сузір’я Індіанець

# data[].attributes.subject
Сузір’я Індіанець

# data[].attributes.body
Сузір’я Індіанець було запропоновано, на думку одних дослідників, Петером Планциусом в 1598 році, а на думку інших, – Іоганном Байєром в 1603 році. Воно знаходиться трохи південніше сузір’я Мікроскоп. Видима площа сузір’я на небі становить приблизно 294,0 квадратного градуса.

До складу сузір’я входить 38 зірок. Сузір’я можна побачити без оптичних приладів. На жаль, сузір’я не видно з території України.

В сузір’ї Індіанця є зірка, яка дуже нагадує Сонце. Відстань цього космічного об’єкта від Сонця становить 111,3 світлового року. Припускають, що навколо зірки є система планет, подібна до сонячної.

# data[].attributes.attachment_link.title
Індіанець (сузір'я) - Вікіпедія

# data[].attributes.body
Сузір’я Піч відкрито в 1763 році дослідником з Франції Лакайлем, який дав йому назву Хімічна Піч. Воно знаходиться всередині сузір’я Ерідана. На захід від цього сузір’я розташовується сузір’я Скульптора.

Видима площа сузір’я на небі становить приблизно 397,5 квадратного градуса. Сузір’я складається з 57 зірок. Його можна спостерігати без оптичних приладів.

Цікаво, що в сузір’ї немає ні однією яркої зірки. Примітним об’єктом у сузір’ї є скупчення галактик, одна з яких представляє собою сильний джерело радіохвиль.

# data[].attributes.headline
Сузір’я Гідра

# data[].attributes.subject
Сузір’я Гідра

# data[].attributes.body
Сузір’я Гідра – сузір’я південної півкулі неба. Це найбільша за площею сузір’я. Гідра простягнулася з заходу, де межує з сузір’ям Рак на схід, де межує з Терезами.

Існує дві теорії щодо виникнення назви. Сузір’я відомо людству з найдавніших часів. Одні астрономи вважали, що Гідра – це образ чудовиська, яке переміг Геракл. Інші астрономи впевнені, що це та сама водяна змія, яка нібито перегородила шлях Ворону Аполлона і в покарання була відправлена на небо разом з Вороном і жертовною Чашею. Прийнято зображати сузір’я у вигляді величезної змії, згорнула своє довге тіло в кілька кілець.

Знайти Гідру в небі досить легко. Її голова розташована під сузір’ям Рака і являє собою шість досить яскравих зірок, тіло гідри йде на схід. На її “спині” розташувалися сузір’я Чаша і Ворон. Найбільш чітко сузір’я видно в лютому і березні. Гідра оточена наступними сузір’ями: Чаша, Ворон, Секстант, Лев, Рак, Малий Пес, Єдиноріг, Корми, Компас, Насос, Центавр, Вовк, Терези.

Найяскравіша зірка в сузір’ї Гідри – Альфард, що в перекладі з арабської мови означає “самотня”. Таку назву зірка отримала з-за того, що навколо неї немає яскравих зірок. В інших народів Альфард називається “Серцем гідри” або “Серцем Великого Змія”.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Гі́дра ( лат. Hydra) - сузір'я південної півкулі неба. Найбільше за площею сузір'я.

Відоме з стародавніх часів. Включене до каталогу зоряного неба Альмагест стародавнім астрономом Птолемеєм ще у II столітті під назвою "Водяна змія". Стародавні греки асоціювали сузір'я з персонажем міфів лернейською гідрою.

Незважаючи на свої розміри сузір'я Гідри містить лише одну яскраву зорю - Альфард, яка має видиму зоряну величину 1,98. Альфард хоч і означає в перекладі з арабської "одинак" є подвійною зорею.

R Гідри є змінною зорею типу мірид. Зоряна величина цієї зорі змінюється від значення 3,5, коли її можна спостерігати неозброєним оком, до значення 10,9, коли для спостереження потрібен телескоп.

У сузір'ї містяться три об'єкти каталогу Мессьє. M83 - галактика, також відома як Південна Вертушка, перебуває на межі із сузір'ям Центавр. Поряд із нею розташоване кулясте скупчення M63. У західній частині розташоване розсіяне скупчення M48.

Гідра // Астрономічний енциклопедичний словник / за заг. ред. І. А. Климишина та А. О. Корсунь. - Львів : Голов. астроном. обсерваторія НАН України : Львів. нац. ун-т ім. Івана Франка, 2003. - С. 111. - ISBN 966-613-263-X.

Список зірок сузір'я Гідри

# data[].attributes.attachment_link.title
Гідра (сузір'я) - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Гі́дра ( лат. Hydra) - сузір'я південної півкулі неба. Найбільше за площею сузір'я. Відоме з стародавніх часів. Включене до каталогу зоряного неба Альмагест стародавнім астрономом Птолемеєм ще у II столітті під назвою "Водяна змія". Стародавні греки асоціювали сузір'я з персонажем міфів лернейською гідрою.

# data[].attributes.headline
Сузір’я Водолій

# data[].attributes.subject
Сузір’я Водолій

# data[].attributes.body
На старих зоряних картах Водолій зображався у вигляді чоловіка, який наливає воду з посудини в пащу риби.

Водолій – досить велике за площею сузір’я, але в той же час і одне з найбільш тьмяного. У сузір’ї Водолія виділяють астеризм (група зірок, які добре видно неозброєним оком і мають свою власну назву) – “Глечик”.

Глечик складається з п’яти зірок, розташованих у вигляді англійської букви “Y”.

Найкраще сузір’я Водолій видно на півдні України і в центральній її частині. Розташовується Водолій між сузір’ями Козеріг і Риби. Протягом двох місяців (серпень і вересень) деякі зірки сузір’я добре видно і неозброєним оком. Найбільш яскраві зірки Водолія:Садальсууд; Садальмелик.

Є сусідом таких сузір’їв, як Козеріг і Риби. Люди часто бачать в сузір’я певний предмет. Щоб знайти на зоряному небі Водолія, досить уявити собі глечик.

Раніше Водолій шанувався людьми найбільше, так як, не дивлячись на явну зв’язок з водою, вважався уособленням Бога неба. На їхню думку, саме цей Бог давав жителям Землі цілющу воду у вигляді дощу.

Краще за все шукати Водолія в вересні-серпні, щоб спостерігати його у всій красі. Помітити його легко, завдяки розмірам, адже сузір’я Водолія займає 10 місце.

Зірок у Водолії також багато – 90.

Найяскравіші зірки сузір’я хто альфа, бета і дельта. Бета – найяскравіша зірка сузір’я. У перекладі з грецької, назва перекладається, як удача удач. Ця зірка асоціювалася у людей з приходить навесні.

Альфа також яскрава і незвичайна. Назва цієї зірки звучить як удача короля.

Дельта знаходиться на третьому місці за яскравістю. Перекладається, як нога. Недарма ж вона знаходиться за легендою в нозі юнаки, який тримає глек.

Багато Зірки Водолія неможливо побачити навіть за допомогою телескопа. Однак п’ятірка найяскравіших зірок може бути виявлена ​​неозброєним оком.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
На нічному небі є візерунки, які, перебуваючи в місті, дуже важко. Їх елементи розташовані дуже далеко від Землі або випромінюють настільки мало світла, що розглянути їх можна тільки ясною вночі, стоячи в чистому полі, до якого не дотягується штучне освітлення. До числа таких небесних малюнків можна віднести сузір'я Водолій.

Спостереження

В умовах міста, особливо в північних широтах, знайти його на небі непросто, хоча і можливо. Найкращий час для спостереження - літо. Орієнтир для пошуку - добре помітне сузір'я Пегас, відразу під яким і розташовується Водолій. Більш виразний його силует на півдні країни.

Сузір'я Водолія на небі можна дізнатися за більш-менш яскравим астеризмом Кувшин, що відноситься до нього. Він утворений п'ятьма світилами, що візуально створюють перевернуту букву Y з Дзетою Водолія в середині.

Сузір'я Водолій не овіяно легендами. Причина цього криється у відносній тьмяності його елементів. Однак кілька міфологічних сюжетів з ним все-таки пов'язані. У Стародавній Греції Водолій асоціювався з Ганімедом, якого закликав на Олимп Зевс. Гарний юнак повинен був служити віночерпієм при богах. Натомість громовержець обіцяв Ганімеду безсмертя. У плани Зевса втрутилася Гера, яка не побажала бачити юнака серед своїх наближених. В результаті обіцяне безсмертя Ганімед знайшов ставши сузір'ям. І донині він ллє вино з глечика.

Водолій зв'язувався і з легендою про потоп, а також служив провісником поливних робіт.

Найяскравіші

Незважаючи на деяку невиразність, саме сузір'я Водолія, зірки та інші космічні об'єкти, що входять до його складу, варті уваги. Найбільше з них помітні альфа і бета сузір'я, що мають власні назви: Садальмелік і Садальсууд відповідно. Найяскравішою є друга зірка. Бета Водолія віддалена від Землі на 600 світлових років. По масі вона в 6 разів перевершує Сонце, а по діаметру - в 50. Світність Садальсууда більше аналогічного параметру нашого світила в 2200 разів. Однак з Землі Бета Водолія здається яскравішим за Альфу тільки через меншу відстань, що розділяє два космічні об'єкти.

Ще одну особливість Садальсууда добре видно в телескоп. Він являє собою систему з трьох компонентів.

Садальмелік - зірка, яка не поспішає відкривати свої таємниці астрономам. Вона має світність і діаметр у 3 тисячі і 60 разів відповідно перевищують аналогічні параметри Сонця. Отримані вимірювання дають можливість припустити, що альфа Водолія наближається до завершення свого існування. Згідно з даними, що накопичилися, світила з подібними характеристиками, як правило, є змінними типу дельти Цефея. Однак на практиці Садальмелік до такого класу віднести не можна. І це одна з головних його таємниць: причини, з яких "поведінка" світила не узгоджується з теорією і раніше отриманими відомостями про схожі об'єкти, незрозумілі.

Вчені віднесли альфу Водолія до типу гібридних зірок. Температура поверхні Садальмеліка близька до сонячної, тому, враховуючи інші характеристики, він повинен володіти такою ж короною, яка спостерігається у нашого світила в дні повного затемнення. Схожі за температурою, але зірки такої прикраси, які володіють більшою яскравістю, не мають. Їх магнітне поле викликає сильний навколозвїзний вітер, значно більш холодний, ніж поверхня. Садальмелік, знову відхиляючись від теорії, володіє і короною, і вітром.

Симбіотична змінна

Сузір'я Водолій відрізняється кількома об'єктами, що становлять величезний інтерес для науки. Один з них - R Водолія, змінна зірка, що знаходиться на відстані 650 світлових років від Сонця. Зміни в її блиску були помічені ще в 19-му столітті. Сьогодні світило відносять до симбіотичних змінних. R Водолія - система з двох, сильно різних за своїми характеристиками зірок - червоного гіганта і білого карлика, які "співпрацюють" один з одним, подібно до організмів, що становлять біологічний симбіоз.

Червоний гігант має настільки величезний діаметр, що зовнішня частина його атмосфери потихеньку витікає в навколишній космос. Вражаючі розміри призводять і ще до одного слідства. Газова оболонка гіганта перетікає на сусідній білий карлик. Частина речовини накопичується на поверхні малого компаньйона. Коли його температура і щільність досягнуть якогось критичного значення, притягнута речовина вибухне. Білий карлик при цьому не буде пошкоджений.

Два об'єкти оточені туманністю, що являє собою залишки вибухнула колись новоподібної зірки. Хоча багато дивацтв знайшли пояснення, R Водолія залишається таємничим об'єктом. Як і раніше, не знайдено причини деяких особливостей кривого блиску зірки.

Равлик і Сатурн

Туманність, що оточує R Водолія, не єдина в сузір'ї. У південній його частині виявлено об'єкт, позначений як NGC 7293 або туманність Равлик (вона ж "Гелікс"). Вона є найближчою до нас серед усіх подібних космічних утворень.

Сузір'я Водолія (фото об'єкта представлено нижче) може похвалитися ще однією красивою туманністю. Її називають Сатурн або NGC 7009. Дійсно, на знімках, зроблених з певної відстані, силует об'єкта нагадує газовий гігант Сонячної системи.

Сузір'я Водолій у своїх межах "містить" також красиве шарове скупчення M2, що за розмірами перевершує багато подібних об'єктів. Є тут і розсіяне скупчення.

Хоча Водолій - неяскравий небесний малюнок, він гідний того значення, що надає йому астрономія. Сузір "я, подібні до нього, не просто помітити на небі, але при вивченні їх через телескоп відкриваються дивовижні таємниці і краси Всесвіту.

# data[].attributes.attachment_link.title
Сузір'я Водолій: положення на небі і цікаві об'єкти

# data[].attributes.attachment_link.description
На нічному небі є візерунки, які, перебуваючи в місті, дуже важко. Їх елементи розташовані дуже далеко від Землі або випромінюють настільки мало світла, що розглянути їх можна тільки ясною вночі, стоячи в чистому полі, до якого не дотягується штучне освітлення. До числа таких небесних малюнків можна віднести сузір'я Водолій.

# data[].attributes.headline
Сузір’я Лебідь

# data[].attributes.subject
Сузір’я Лебідь

# data[].attributes.body
Сузір’я Лебідь – це сузір’я, яке розташоване в північній півкулі неба. Його площа становить 804 квадратних градусів, що ставить сузір’я на 16 місце. У сузір’ї Лебідь налічується 272 зірки, які можна побачити з Землі неозброєним оком.

Сузір’я лебідь відоме людству з найдавніших часів. Це сузір’я внесено в “Альмагест” – каталог зоряного неба, складений великим астрономом і упорядником карт Клавдієм Птолемеєм – під ім’ям “Птах”.

Назва “Лебідь” з’явилася набагато пізніше, ніж було відкрито сузір’я. У давні часи це сузір’я називали:

“Лісовий птах”; Просто “Птах”; Навіть “Курка” (так іменували сузір’я араби).

Ім’я “Лебідь” з’явилося набагато пізніше, в період, коли сузір’я перейменовували на честь грецьких богів та міфічних створінь.

За одним із міфів, Лебідь – це сам Зевс, який перевтілюється у птаха, щоб переслідувати Леду. Інший міф говорить про те, що в образі лебедя на небі знаходиться Орфей.

Розташування найяскравіших зірок в сузір’ї нагадує хрест – це і є астеризм “Північний хрест”. У верхній частині Північного хреста розташована яскрава зірка Денеб, яка є складовою частиною так званого Річного Трикутника. Ще дві зірки знаходяться в інших сузір’ях: Зірка Альтаїр з сузір’я Орел; Зірка Вега із сузір’я Ліра.

Спостерігати сузір’я Лебідь можна в південних широтах України. Найкраще Лебідь бачимо влітку в кінці червня і в липні. Сузір’я Лебідь оточене наступними сузір’ями:Цефей; Дракон; Ліра; Лисичка; Пегас; Ящірка.

Найбільш яскраві зірки в сузір’ї Лебедя: Денеб; Садир; Гієна.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ле́бідь ( лат. Cygnus) - сузір'я північної півкулі неба. Розташоване в смузі Чумацького Шляху.

Інші назви: грец. Κύκνος, араб. الدجاجة‎ - Курка, також іноді називають Північний Хрест, за аналогією з Південний Хрест. Українська народна назва: Хрест.

Одне з 88 сучасних сузір'їв. Відоме з античних часів, Клавдій Птолемей включив його в свій Альмагест - каталог зоряного неба.

Північний Хрест
Найяскравіші зорі сузір'я утворюють фігурц, що нагадує Хрест:

Денеб (α Cyg)- хвіст курки від. ар. ذنبالدجاجة anab ad-dajājah. Найяскравіша зірка сузір'я у видимому діапазоні. Видима зоряна величина - +1,25m, абсолютна - −8,73m спектральний клас: A2 Ia. Одна з 20 найяскравіших зір нічного неба. Відстань 3 200 світлових років

Альбірео (β Cyg) - дзьоб курки від ар. al-Minhar al-Dajajah. Зоря є подвійною зорею. В 1976 було виявивлено, що компонент A і сам є тісною спектрально-подвійною зорею. Спектральні класи K3III і B0V видимі зоряні величини - 3.18m і 5.82m, абсолютні - −2.28. Період взаємного обертання 213,9 років; компонент В клас - B8Ve видима - 5.09m, абс. - −0.26m. Відстань - 390 св.р. Період обертання не менше 100 000 років. Через велику відстань між ними є сумніви чи це справді візуально-подвійна зоря чи лише оптично-подвійна зірка.

Джанах (ε Cyg) - крило від ар. جناح janāħ. Подвійна зоря, компонент А яскравість - 2.50 абс. - 1.08 спектральний клас - K0 III, компаньйон B тьмяна зірка видимість - 13.40, абс. - 11.99, сп.кл. - M3 обертається за 50 000 р. відстань 72 св.р.

δ Лебедя (δ Cyg) - з ар. міфів птиця Рух (رخ). видима - 2.87, абс. - −0.74, відстань - 171 св.р.

Садр (γ Cyg) - груди від ар. صدر şadr. Пульсар з періодом 74d, видима - +2.23, абсолютна - −6.12, відстань бл. 1 300 св.р.

Інші об'єкти

Сузір'я є дуже популярним в фольклорі багатьох народів та в творах авторів

Давньогрецькі міфи

Лебідь - це Зевс (Ζεύς), що перетворився на птаха задля здобуття прекрасної Леди (Λήδα) дружини короля Спарти (Σπάρτη).

Лебідь - це Орфей (Ὀρφεύς), після смерті взятий на небо разом з Лірою. Кохав Аполлона (котрий і подарував йому ліру). Навчився настільки досконало грати на ній, що навіть звірі підкорялися йому, тому і на небі він не відпускає її.

Фантастика

Українська література

1983 року видано роман українського письменника Юрія Косача під назвою "Сузір'я Лебедя".

На честь сузір'я отримав ім'я проектований космічний корабель "Cygnus".

Український радянський енциклопедичний словник. - Київ, 1986.

WIKISKY.ORG Лебідь Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.

# data[].attributes.attachment_link.title
Лебідь (сузір'я) - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Ле́бідь ( лат. Cygnus) - сузір'я північної півкулі неба. Розташоване в смузі Чумацького Шляху. Інші назви: грец. Κύκνος, араб. الدجاجة‎ - Курка, також іноді називають Північний Хрест, за аналогією з Південний Хрест. Українська народна назва: Хрест. Одне з 88 сучасних сузір'їв. Відоме з античних часів, Клавдій Птолемей включив його в свій Альмагест - каталог зоряного неба.

# data[].attributes.headline
Сузір’я Лисичка

# data[].attributes.subject
Сузір’я Лисичка

# data[].attributes.body
Лисичка – невелике сузір’я, розташоване в північній півкулі неба. У Лисичці налічується 72 зірки, які можна розглянути з Землі неозброєним оком.

Сузір’я Лисичка – порівняно молоде. Його виділив і вніс на карту зоряного неба польський астроном Ян Гевелій в 1690 році. Астроном назвав нове сузір’я “Маленька Лисичка з Гусаком” і в атласі зобразив у вигляді невеликої лисиці, яка несе в зубах спійманого їй гусака. Пізніше кілька разів робилися спроби виділити Гусака в окреме сузір’я, але ця ідея не була прийнята астрономами. В результаті назва, запропоноване Гевелієм, скоротилася до одного слова “Лисичка”.

У сузір’ї немає ні однією зірки перевищує 4 зоряної величини. У сузір’ї знаходиться вельми незвичайний за формою астеризм під назвою Вішалка. Він складається з десяти зірок: шість з них лежать на одній прямій лінії, а інші чотири зірки розташовані у вигляді гачка.

Спостерігати Лисичку можна з будь-якої точки України, але найкраще сузір’я видно літом, в серпні. Лисичка оточена наступними сузір’ями: Лебідь, Ліра, Геркулес, Стріла, Дельфін, Пегас. Найяскравіша зірка в сузір’ї – Ансер.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Лиси́чка ( лат. Vulpecula) - сузір'я північної півкулі зоряного неба.

Нове сузір'я. Введено Яном Гевелієм у 1690 році під ім'ям Vulpecula cum Ansere - Лисичка з гускою. У його атласі "Уранографія" сузір'я зображувалося лисицею, що тримає в пащі гуску. Сам Гевелій так коментує сузір'я: "Лисиця - це хитра, жорстока, жадібна і ненажерлива тварина, схожа цим на орла" - Лисичка знаходиться поруч із сузір'ям Орла. Пізніше Гуску іноді виділяли як окреме сузір'я, але ця практика не отримала визнання, а назва скоротилася до просто Лисички.

Сузір'я не містить зірок, яскравіших 4-ї зоряної велични. Найяскравіша зоря - α Лисички - червоний гігант із значенням зоряної величини 4,44, знаходиться на відстані 297 світлових років. Зоря є оптично подвійною, у бінокль можна розрізнити її компоненти. Також має традиційну назву Ансер, що означає гуску, яку лисиця тримає у пащі.

У 1967 році Е. Г'юішем і Дж. Белл саме у Лисичці було відкрито перший пульсар PSR B1919+21.

Також у сузір'ї Лисички розташована найближча екзопланета - HD 189733 b.

Скупчення Броккі - астеризм, який раніше вважався розсіяним скупченням. Іноді також це скупчення називають Вішалка, завдяки характерній формі розташування зірок.

Найвідоміший з об'єктів далекого космосу у сузір'ї - Туманність Гантель - перша відкрита Шарлем Мессьє планетарна туманність.

Список зірок сузір'я Лисички

# data[].attributes.attachment_link.title
Лисичка (сузір'я) - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Лиси́чка ( лат. Vulpecula) - сузір'я північної півкулі зоряного неба. Нове сузір'я. Введено Яном Гевелієм у 1690 році під ім'ям Vulpecula cum Ansere - Лисичка з гускою. У його атласі "Уранографія" сузір'я зображувалося лисицею, що тримає в пащі гуску.

# data[].attributes.headline
Сузір’я Райський Птах

# data[].attributes.subject
Сузір’я Райський Птах

# data[].attributes.body
Сузір’я Райський Птах знаходиться в південній півкулі зоряного неба. З території України сузір’я не видно. Воно знаходиться неподалік від Південного полюса світу поруч із сузір’ям Трикутник. Видима площа сузір’я на небі становить приблизно 206 квадратних градусів. Сузір’я складається з 20 зірок, які можна побачити без оптичних приладів.

Сузір’я відкрито Петером Планциусом в 1598 році, але багато оскаржують це відкриття, вважаючи авторами інших астрономів. Між тим сузір’я було відомо ще в Стародавньому Китаї.

Незважаючи на яскраве назва сузір’я практично неможливо розгледіти. У сузір’ї є одна яскрава зірка, блиск якої з часом стає тьмяним. Вчені вважають, що причиною “згасання” зірки є “сажа”, кількість якої в зоряній атмосфері постійно зростає. Шар такої “сажі” покриває фотосферу зірки – і її випромінювання постійно слабшає.

# data[].attributes.attachment_link.title
Райський Птах (сузір'я) - Вікіпедія

# data[].attributes.headline
Сузір’я Стріла

# data[].attributes.subject
Сузір’я Стріла

# data[].attributes.body
Сузір’я Стріла – сузір’я, розташоване в північній півкулі зоряного неба. Його площа становить 80 квадратних градусів, що відповідає 86 місцем. В Стрілі налічується 28 зірок, які можна розглянути з Землі неозброєним оком.

Це крихітне сузір’я було відомо ще древнім астрономам. Детальний опис дав Клавдій Птолемей у своєму атласі зоряного неба “Альмагесте”. В цьому атласі сузір’я зображено у вигляді стріли. Немає ні одного міфу чи легенди, з якими можна було б пов’язати назву сузір’я. Невідомо хто саме ввів назву “Стріла”.

Спостерігати Стрілу можна з будь-якої точки України. Найкраще сузір’я видно в липні. Сусідніми зі Стрілою є сузір’я Лисичка, Геркулес, Орел, Дельфін.

# data[].attributes.attachment_link.title
Стріла (сузір'я) - Вікіпедія

# data[].attributes.headline
Сузір’я Вовк

# data[].attributes.subject
Сузір’я Вовк

# data[].attributes.body
Сузір’я Вовк було відомо вже древнім шумерам, які дали йому назву “Чудовисько Смерті”. Стародавні греки називали сузір’я “Звір”.

Сузір’я Вовк можна побачити на південь сузір’я Ваги між Центавром і Скорпіоном. Площа сузір’я на небі становить 333,7 квадратного градуса. Сузір’я складається з 108 досить яскравих зірок. Сузір’я можна побачити без телескопа. При цьому неозброєним оком можна розгледіти більше 70 зірок. Найлегше побачити сузір’я в травні.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Вовк ( лат. Lupus) - сузір'я південної півкулі неба, розташоване між Центавром і Скорпіоном. Найяскравіша зірка має зоряну величину 2,3 m. Найкращі умови видимості в травні.

Сузір'я відоме з давніх часів як астеризм у сузір'ї Центавра. Вперше його виокремив Гіппарх у II столітті до н. е. під назвою "Звір" ( грец. Therion), без асоціацій з якоюсь конкретною твариною. Згодом під цією назвою розміщене у зоряному каталозі Птолемея Альмагест. Перекладачі праці Птолемея на латинську мову ідентифікували тварину як вовка.

У сузір'ї Вовка знаходяться кульові зоряні скупчення NGC 5824 і NGC 5986, розсіяні скупчення NGC 5822 і NGC 5749, темна туманність B 228, планетарна туманність з гарячою зіркою типу Вольфа-Райе IC 4406. У цьому сузір'ї спалахнула історична наднова 1006 (SN 1006).

Латинська назва сузір'я "Вовк" - лат. Lupus

Шумери називали його "чудовисько смерті", а греки - "звір". Арат говорить про цю частину неба:

"Праву руку свою Кентавр туди простягає, де в небесах затверджений точений Жертовник. Міцно стисненим правицею цією подорожує по небу якийсь Звір".

Вовк лежить на південь від Терезів, займає на небі площу в 333.7 квадратного градуса і містить 108 зірок, видимих ​​ неозброєним оком.

Список зірок сузір'я Вовка

# data[].attributes.attachment_link.title
Вовк (сузір'я) - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Вовк ( лат. Lupus) - сузір'я південної півкулі неба, розташоване між Центавром і Скорпіоном. Найяскравіша зірка має зоряну величину 2,3 m. Найкращі умови видимості в травні. Сузір'я відоме з давніх часів як астеризм у сузір'ї Центавра. Вперше його виокремив Гіппарх у II столітті до н. е. під назвою "Звір" ( грец.

# data[].attributes.headline
Сузір’я Малий Кінь

# data[].attributes.subject
Сузір’я Малий Кінь

# data[].attributes.body
Малий Кінь – крихітний сузір’я, розташоване в північній півкулі неба. Його площа становить 72 квадратні градуси, що ставить сузір’я на 87 місце. У сузір’ї Малий кінь налічується 14 зірок, які можна розглянути з Землі неозброєним оком.

Це сузір’я було виділено давньогрецьким астрономом, математиком і фізиком Гіппарх Нікейським, ще у другому столітті до нашої ери. Пізніше укладач атласу зоряного неба Клавдій Птоломей зробив це сузір’я в свій “Альмагест” і зобразив його у вигляді голови коня, до речі, в його атласі сузір’я мало таку ж назву, тобто “Голова Коня”. Звернувшись до давньогрецької міфології, можна знайти дві версії виникнення назви “Кінь”. Одні міфи вказують на те, що небесний кінь – брат легендарного Пегаса, якого звали Кіляр.

Спостерігати це сузір’я можна з будь-якої точки України. Найбільш вдалий час для спостереження – літо, а точніше, кінець липня – серпень. У сузір’ї Малий Кінь немає яскравих зірок, всі вони мають розмір менше 3. Найбільш яскравою зіркою є Киталфа. Малий Кінь оточений наступними сузір’ями: Пегас, Дельфін, Водолій.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Мали́й Кінь ( лат. Equuleus)- екваторіальне сузір'я північної півкулі неба. Одне з найменших сузір'їв зоряного неба. Містить усього 14 зірок видимих неозброєним оком. Одне із 48 сузір'їв включених до каталогу Альмагест, укладеного Клавдієм Птолемеєм у II столітті.

Найяскравіша зоря - α Малого Коня (Кітальфа), має значення видимої зоряної величини 3,92. Також у сузір'ї міститься декілька змінних ( γ і R Малого Коня) і подвійних зір ( γ, δ, ε).

У сузір'ї Малого Коня є дуже цікава потрійна зоря е. На відстані близько 11" від головної зірки 5m знаходиться супутник 7m. Яскравіший компонент, у свою чергу, теж подвійна, дуже мала зірка, розділювана лише у великі телескопи. Орбіта цієї зірки дуже випростана (ексцентриситет 0,70), і рух навколо загального центру мас відбувається з періодом в 101 день.

WIKISKY.ORG Малий Кінь Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.

Список зірок сузір'я Малого Коня

# data[].attributes.attachment_link.title
Малий Кінь - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Мали́й Кінь ( лат. Equuleus)- екваторіальне сузір'я північної півкулі неба. Одне з найменших сузір'їв зоряного неба. Містить усього 14 зірок видимих неозброєним оком. Одне із 48 сузір'їв включених до каталогу Альмагест, укладеного Клавдієм Птолемеєм у II столітті. Найяскравіша зоря - α Малого Коня (Кітальфа), має значення видимої зоряної величини 3,92.

# data[].attributes.headline
Сузір’я Мікроскоп

# data[].attributes.subject
Сузір’я Мікроскоп

# data[].attributes.body
Сузір’я Мікроскоп знаходиться в південній півкулі неподалік від сузір’я Козерога, північніше Індіанця, на схід від Журавля. Видима площа сузір’я на небосхилі складає приблизно 210 квадратних градусів. Сузір’я складається з 37 зірок. Він видно без оптичних приладів.

Першовідкривачем сузір’я вважають французького дослідника 18 століття Ніколу де Лакайля. Своє відкриття вчений присвятив Антоні Ван Левегуку.

Примітно, що в 2007 році дослідники виявили в сузір’ї місце, де знаходиться зірка, що дуже нагадує наше Сонце. Час одного обороту цієї зірки складає приблизно 7 хвилин.

# data[].attributes.attachment_link.title
Мікроскоп (сузір'я) - Вікіпедія