# data[].attributes.body
„Iubite cetitoriu, multe prostii ăi fi cetit, de când eşti. Ceteşte, rogu-te, şi ceteşte şi, unde-i vede că nu-ţi vin la socoteală, ie pana în mână şi dă şi tu altceva mai bun la iveală, căci eu atâta m-am piceput şi atâta am făcut”. (Ion Creangă, „Prefaţă la Poveştile mele”)

# data[].attributes.headline
PDF - Povestea lui Harap-Alb (text integral)

# data[].attributes.subject
PDF - Povestea lui Harap-Alb (text integral)

# data[].attributes.attachment_link.title
Povestea lui Harap-Alb, de Ion Creangă - Motive și simboluri

# data[].attributes.attachment_link.description
Rezolvând corect rebusul, veți descoperi motivul literar care determină intriga şi întreaga acțiune a basmului ( 3 cuvinte)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
© 2022 Prezi Inc. Terms & Privacy Policy

# data[].attributes.attachment_link.description
Viața și activitatea lui Ion Creangă Scrisori de familie Către Gheorghe Creangă Către Zaheiul Creangă Către Ecaterina Vartic Către Elena Creangă-Chiţei Scrisori către prieteni Către Mihai Eminescu Către Vasile Conta Către Alexandru C. Cuza Către Nicolae Gane Către Mihail

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Vă rugăm să introduceți text înainte de a trimite!

Intră în contul tău pentru a putea vota

Ți-ai dat deja votul pentru comentariul acesta.
Nu poți vota din nou!

Nu poți vota pentru comentariul tău!

Intră în cont, pentru a putea raporta acest comentariu!

Eroare de înregistrare!

Pentru a-ți publica comentariul, trebuie ca mai întâi să reîncarci pagina

# data[].attributes.attachment_link.title
Super! Ion Creangă. Arta narativă. Literatura clasa a 10-a

# data[].attributes.body
Bojdeuca lui Ion Creangă este o casă din cartierul Țicău, Iași, în care a locuit între anii 1872 și 1889 marele povestitor Ion Creangă. Pragul acestei case a fost trecut și de Mihai Eminescu, bun prieten al lui Creangă.

# data[].attributes.body
♣ Clasicism: curent literar apărut în secolul al XVII-lea, în Franța, fiind expresia rigorii, a ordinii și a echilibrului în artă. În țara noastră, clasicismul se manifestă în secolele al XVIII-lea și al XIX-lea.

♣ Teoretician: Nicolas Boileau, în Arta poetică

♣ Reprezentanți: Titu Maiorescu, Mihai Eminescu, I. L. Caragiale, Ion Creangă si Ioan Slavici.

♣ Trăsăturile clasicismului:

preferința pentru moralitate: opera clasică are un puternic filon moralizator, încercând, prin această atitudine să îndrepte defectele prezentate;

teme specifice: conflictul între datorie și sentiment, satirizarea viciilor precum avariția, înșelătoria, demagogia, adulterismul, răutatea;

cultivarea speciilor clasice: satiră, fabulă, comedie;

personajul clasic este un moralist, un ins echilibrat care alege rațiunea în detrimentul iubirii;

se bazează pe judecata etică, este onest, cumpătat, un veritabil model uman.

puritatea genurilor și a speciilor;

clasicismul reînvie valorile literaturii antice (în special grecești), considerate idealuri de echilibru și armonie și are ca scop modelarea individului astfel ca el sa atingă idealul frumuseții morale.

# data[].attributes.body
1.     Echilibrul inițial: un crai are trei feciori și trăiește în pace la împărăția lui;

2.     Lipsa: Împăratul Verde, fratele craiului, nu are moștenitori și cere un nepot vrednic;

3.     Interdicția: fiul de crai e sfătuit să se ferească „de omul spân și de omul roș”;

4.     Călătoria: în acțiunea de recuperare a echilibrului, mezinul primește o lecție de viață, fiind supus la mai multe probe;

5.     Apariția răufăcătorului: nesocotind sfatul părintesc, fiul de crai cade în capcana Spânului și este pedepsit prin pierderea însemnelor nobile;

6.     Probele: Harap-Alb pleacă să aducă sălăți, pietre nestemate și pe fata împăratului Roș; El trebuie să facă față încercărilor  și să bea peste măsură, să răcească o casă de aramă etc.

7.     Demascarea răufăcătorului: Spânul e demascat de fata împăratului Roș care era farmazoană (vrăjitoare);

8.     Răsplata eroului: se căsătorește cu fata împăratului Roș;

9.     Restabilirea echilibrului: Harap-Alb se înscăunează împărat;

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
NORTHERN EUROPEAN PLAIN

Gerilă, Setilă, Flămânzilă, Ochilă, Păsări-Lăți-Lungilă - duhuri străvechi ale pământului sau impulsuri lăuntrice pe care eroul învață să le domine.

Calul îmblânzit de călareț, reprezintă diverse aspecte ale raportului dintre instinct si constiință. În basme, calul apare adesea ca prieten inseparabil, ca mijloc indispensabil de expansiune a miscarii si ca aliat al Eroului. Cei doi formeaza un „cuplu" de nedespartit, legat, dincolo de simplul raport de utilitate, si prin afectiune si fidelitate. Animalul este parte integranta din imaginea eroului. Îi reprezinta dinamicitatea, armonia cu fortele instinctuale. Dimpotriva, calul care îsi azvârle sa calaretul, care se cabreaza cuprins de neastâmpar, sau calaretul care îsi maltrateaza calul reprezinta un raport alterat între instinctualitate și constiință. Găsirea calului ţine de metamorfoza sub semnul focului care reînnoieşte, reînvie, purifică acest conţinut al lucrurilor esenţiale, având scopul de a dezvălui esenţa dincolo de aparenţă.

Împăratulapare pe o pozitie secundară, ce servește de premisa, ocazie sau cauza a evenimentelor ce se succed.Pentru Împăratul Verde, existența unor descendenti ajunși la vârsta casatoriei anticipeaza tema predarii puterilor, indicând iminența unei mari transformari. Echilibrul lumii de altădată nu mai corespunde celei noi și întregul basm urmareste vicisitudinile acestei căutării și indentificării succesorului valid. Deoarece nu are succesori pe linie masculină, iar în mentalitatea arhaică exista convingerea că un băiat este mai potrivit pentru administrarea treburilor gospodărești, el solicită pe cel mai destoinic dintre nepoți pentru a-i fi urmaș la împărăție. Elementele pe baza carora este ales sunt numeroase si destul complexe, sunt chiar cele care îl individualizeza pe erou: contactul pozitiv cu celalalt tarâm, integrarea puterilor inconstientului, echilibrul între polaritatile masculina si feminina si dobândirea unor capacitati superioare.

Podul sugerează trecerea de la pământ la cer, de la starea omenească la cele supraomeneşti, de la contingenţă la nemurire.

Acțiunile Craiului se cantonează în limitele posibilitatilor umane normale. Ca un tată bun, el dă sfaturi întelepte, sugestii îndeplineste functia de îndrumator moral. Mai ales, el le transmite fiilor întelepciunea sa. Îsi alege fiul caruia doreste sa-i transmita puterea, cerându-i sa treaca niste probe, sa execute însarcinari speciale, mai înainte de a se hotarî sa îi lase moștenirea.

CerbulCu coarnele sale ramnificate, cerbul este citat în multe traditii în legătura cu Arborele Vietii.

Sfânta Dumincă suplinește absența mamei. Furnizează sprijinul si sfaturile necesare pentru a reuși în viață. Ea are un rol tranzitoriu pentru protagonist, îl ajută să evolueze. Elementul feminin face posibilă autonomia, încurajându-l pe protagonist să-și învinga spaimele. Dovedește înțelepciune, generozitate și acționează în sens stimulator asupra masculinului, căruia îi confera puteri active: forță, curaj. Nu-și abandoneaza protejatul în momentele de pericol, apare la nevoie și apoi dispare fără a-l constrânge pe protagonist la o dependență silită. Sfânta Dumincă, deghizată în cerșătoare, cunoaște mai bine decât muritorii de rând realitate a trecută, prezenta si viitoare, e înzestrată cu puteri magice pe care le disimulează printr-o înfățișare modestă si poate intuit, anticipa sau ghida eroul.

Faptul ca animalele din basm sunt deseori animale vorbitoare, inteligente indica faptul ca ele reprezinta deja forme de tranzitie dinspre lumea instinctuala inconstienta către universal de semnificatii. Animalele sunt de obicei vorbitoare „aproape umane", ale caror motivații pot fi întelese, cu care se poate stabili un dialog, o negociere sau macar se poate lupta de la egal la egal; ele apar mult mult în calitate de aliați decât de inamici.

Împăratul Roș, ca tata al miresei, se poate situa diferit fata de viitorul ginere, fiind însă, în general, mai curând precaut si nepierzând ocazia de a pregăti încercari, mai înainte de a acorda mâna fetei.Sugerează caracterul ambivalent al personajului.În general roşul este perceput ca agresiv, vital şi dătător de putere, înrudit cu focul şi simbolizează atât iubirea cât şi lupta pe viaţă şi pe moarte, în simbolistica generală având variate semnificaţii.

Faptul ca animalele din basm sunt deseori animale vorbitoare, inteligente indica faptul ca ele reprezinta deja forme de tranzitie dinspre lumea instinctuala inconstienta către universal de semnificatii. Animalele sunt de obicei vorbitoare „aproape umane", ale caror motivații pot fi întelese, cu care se poate stabili un dialog, o negociere sau macar se poate lupta de la egal la egal; ele apar mult mult în calitate de aliați decât de inamici.

Gerilă, Setilă, Flămânzilă, Ochilă, Păsări-Lăți-Lungilă - duhuri străvechi ale pământului sau impulsuri lăuntrice pe care eroul învață să le domine.

Fântâna este, în plan simbolic, o veritabilă cristelniţă în care eroul e botezat cu forţa. Coborârea în fântână este asemănată în concepţia unora cu mitul catabasei, făcând trimitere la întoarcerea la origini. Astfel Spânul l-a adus pe fiul de crai la o fântână al cărui păzitor se pare că este, o fântână cu apă limpede, apă vie, dar nu în totalitatea sensului ei. Aici întâlnim apa vie prin aspectul său de apă corozivă, aşa cum este numită în alchimie. Harap-Alb trăieşte aici, de fapt, prima sa moarte simbolică şi înviere căci, îşi pierde rangul, statutul, devine sluga celui care îl va salva. Fiul de crai moare și renaște sub o nouă identitate pentru a rezolva imposibilitatea existenței de două ori aceleiași ființe în univers.

PădureaArborele este un simbol dintre cele mai cunoscute si mai studiate, înca din vremea Antichitatii. Arborele Vietii reprezinta medierea între cer si pamânt. El îsi afunda radacinile în pamânt, de unde îsi extrage substantele necesare supravietuirii, din pamânt rasare si creste. Se întinde apoi spre înaltul cerului, în care îsi împlânta noi radacini, cu care suge din energia solara o hrana complementara. Arborele are o structura speculara: pe cât se întinde sub pamânt, în invizibil, pe atât se înalta deasupra pamântului, în lumea vizibilului. Cuprinde în imaginea lui întreaga armonie si deplina unitate dintre cele doua polaritati, precum si sensul miscarii de crestere, prin care se actualizeaza legatura dintre cele doua lumi.O buna parte din evenimentele semnificative ale basmului se petrec în pădure. Padurea e una dintre reprezentarile simbolice recurente ale „tarâmului celalalt", ale lumii inconstientului. Padurea este un feminin simbolic, un feminin ancestral, originar, natural. La începutul basmului, de multe ori protagonistul se duce, se afla sau e abandonat în padure, iar de aici încep peripetiile sale. Protagonistii nu ramân prea mult în padure: ei vin din alta parte si se îndreapta spre alte locuri. Padurea din basme e un spatiu al trecerii, în care personajele intra si ies, în care se petrecevenimente fundamentale pentru dobândirea puterilor magice si în care au loc multe dintre probele care îi vor califica drept eroi. Este un simbol ambivalent, loc al morţii şi al regenerării, căci pentru tânăr se va încheia o etapă şi alta va începe: „de la un loc i se închide calea şi încep a i se încurca cărările".

Gerilă, Setilă, Flămânzilă, Ochilă, Păsări-Lăți-Lungilă - duhuri străvechi ale pământului sau impulsuri lăuntrice pe care eroul învață să le domine.

Faptul ca animalele din basm sunt deseori animale vorbitoare, inteligente indica faptul ca ele reprezinta deja forme de tranzitie dinspre lumea instinctuala inconstienta către universal de semnificatii. Animalele sunt de obicei vorbitoare „aproape umane", ale caror motivații pot fi întelese, cu care se poate stabili un dialog, o negociere sau macar se poate lupta de la egal la egal; ele apar mult mult în calitate de aliați decât de inamici.

Gerilă, Setilă, Flămânzilă, Ochilă, Păsări-Lăți-Lungilă - duhuri străvechi ale pământului sau impulsuri lăuntrice pe care eroul învață să le domine.

Castelul nu este un peisaj natural, dar poate fi considerat unul dintre „fundalurile simbolice" pe care se desfașoară acțiunea. Castelul din basme îsi „reprezinta" simbolic proprietarul, constituie un fel de reflex extern al acestuia, vizibil si oricum corelabil cu personalitatea lui. Castelul este, într-un anume sens, „vesmântul" celui care locuieste în el: poate sa i se potriveasca perfect, ca o manifestare exterioara adecvata a felului sau de a fi sau sa constituie masca sub care se ascunde locuitorul sau. În sensul acesta în basme locuinta este semnificativa simbolic pentru functia pe care proprietarul ei o îndeplineste în poveste.Probele Împăratului Roșu amintesc de etapele ritualului de pețit: ospeția, masa.

PrintesaPrintesa, fiica Împăratului Roșu, este scopul ascuns al căutarilor eroului. Faptul ca în basme e vorba tocmai de o Printesa subliniaza simbolic marea valoare care se doreste a fi atribuita acestei figuri si nicidecum nu intra în joc conotatii socio-economice. Pentru a-și alege soțul, Printesa îi supune de multe ori pe adoratorii nepoftiți la o lunga serie de încercari. Sensul acestor actiuni este de a masura potentialitatile „masculine" ale viitorului soț.

Peisajele din basme pot fi privite ca elemente structural în echilibrul global al povestirii imaginare si ca elemente semnificative din punct de vedere simbolic. Ele se situeaza la un nivel si mai adânc, si mai îndepartat al constiintei decât personajele umane si animale. Servesc de fundal, de substratconstitutiv, de tesatura pe care se aplica broderia povestii, de pânza pe care se picteaza imagini.Faptul ca peisaj ele se schimba pe masura ce povestea evolueaza indica o transformare a contextului general în care sunt situate evenimentele descrise de actiune a principala.Pentru a analiza semnificatia peisajelor putem recurge la elementele fundamentale ce le compun: pamânt, apa, aer si foc, observând echilibrul ce se realizeaza între acestea. Apa si pamântul reprezinta simbolic polaritatea feminina.Pamântul, tarâna, este concretizarea materiala a femininului, cea care furnizeaza substanta proceselor creatoare. Pamântul, Mama, pântecele pamântului, terenul cultivabil constituie un fel de uter simbolic în care sunt tinute si hranite semintele: în întunecimea pamântului începe procesul de formare al noii fiinte vegetale. Atunci când acest proces va fi ajuns la un stadiu suficient de dezvoltare, planta "se va naste", iesind la lumina. Va avea loc intrarea ei simbolica din lumea originara, invizibila si nocturna a Femininului, în lumea diurna, solara si vizibilaa Masculinului. Putem trasa o linie de demarcatie simbolica între Cer si Pamânt, între Masculin si Feminin, între Constient si Inconstient, urmarind granita dintre vizibilsi invizibil. "Deasupra pamântului", "afara din apa" se întinde împaratia vizibilului, a celor ce se arata privirii. Este o lume dens populata, vitala, ce sta la însasi radacina vietii. Dar e o lume putin cunoscuta, putin explorata si greu de explorat. Nu putem "vedea" radacinile unei plante vii fara a-i tulbura echilibrul, dupa cum nu putem explora fara instrumente adâncurile marine. Chiar si pamântul îsi ascunde comorile în maruntaiele sale - diamante si alte pietre pretioase - iar posibilitatea vietii la suprafata lui depinde de nucleul sau energetic din strafunduri.Eroul basmului e deseori silit sa coboare "sub pamânt" pentru a ajunge la împaratia vrajita unde va gasi obiectul cautarilor sale sau sa mearga "pe fundul marii" pentru a recupera comorile pierdute ce îi vor îngadui sa-si duca la bun sfârsit ispravile.La polul opus fata de pamânt si de apa se situeaza symbolic cerul si focul, reprezentând energia masculina. La lumina soarelui, printre cele ce se arata privirii, e locul constiintei, dupa cum spuneam. Cum noaptea si întunericul sunt reprezentarile simbolice ale inconstientului, întunecimea prin care constiinta reprezinta tot ceea ce iese din câmpul sau vizual, tot astfel soarele, focul, lumina care sfâsie tenebrele reprezinta symbolic acele continuturi care provin din inconstient si sunt integrate de constiinta. Cerul este locul spiritului, în vreme ce pamântul e locul materiei. Procesul de evolutie ascendenta porneste din straturile telurice ale biologicului, unde îsi are radacinile prin care îsi extrage forta necesara pentru a ajunge la regiunile aeriene ale spiritului.

Antagonistul este oricum o prezență necesară în basm, atât pentru că reconstituie unitatea polivalentă a realului uman, înfatisându-i si aspectele negative, dar mai ales pentru ca, prin actiunile sale, este un stimul pentru Eroului i se da prilejul sa înfaptuiasca nobile fapte. Si în acest caz, traseul basmului pleaca de la o reprezentare clara a tendinte lor potential periculoase ale sufletului uman, pentru a indica apoi calea pe care acestea pot fi depasite.Răul reprezentat de Spân, îndeplineste rolul de antagonist al Eroului. Îi pricinuieste necazuri. Detine un rol ineliminabil din dezvoltarea povestii, încarnează toate rautățile în raport cu eroul. Sentimentele sale ușor de înțeles, omenesti: invidie, gelozie, ambitie, dorinta nemasurata de putere, si ele îl fac sa comita cele mai ticaloase actiuni, numai sa poata învinge. Raul este un alter-ego al eroului, este umbra lui, reprezentând laturile întunecate ale personalitatii sale si toate componentele infantile neacceptate si reactive. Atunci când rivalul din basm este o reprezentare a valentelor negative ale personalitatii el este înfatisat ca o figura cu puteri destul de limitate, cu sentimente omenesti de înteles, care actioneaza prin mijloacele obisnuite ale intrigii, minciunii si agresiunii fizice.

Turturica e forma pe care o iau chiar fetele pentru a scapa din situatii periculoase. Porumbita reprezinta sublimarea instinctelor, e simbol al puritatii, al unei feminitati integral spiritualecare îsi ia zborul desprinzându-se de corporal, traind în imaterialitatea aeriana. E vorba de femininul ideal care i se prezinta barbatului ca un principiu abstract: suflet, inspiratie, Printul din basme o urmeaza, se îndragosteste de ea, dar numai daca va reusi s-o prefaca în femeie, într-o prezenta feminina corporală.

Pustiul, un spatiu iesit din comun, unde au loc aspre încercari eroice, unde se petrece întâlnire a cu divinul. Loc ce trebuie traversat, caruia trebuie sa-i supravietuiesti pentru a iesi întarit. Pustiul subliniaza valenta masculina a simbolismului ambiental. În pustiu apa lipseste cu totul, în vreme ce soarele domneste ca un rege absolut. Polaritatea masculina, netemperata de opusul ei feminin, nu poate fi foarte rodnica: desertul contine putina vegetatie si viata, ca si celalalt pol extrem - ghetarul. Pustiul este spatiul halucinatiilor, al viziunilor si tentatiilor. Nu e greu sa te pierzi în el, atât în sensul fizic, cât si în sens simbolic. Hristos se refugiaza în pustiu vreme de patruzeci de zile si acolo se confrunta cu materia. Cu materialitatea trupului (foamea si setea) si cu materialitatea spiritului (ispitele Satanei si pofta de putere pamânteasca). Pustiul este si locul izolarii, al solitudinii, al retragerii în meditatie, departe de orice contact cu lumea, loc al marilor confruntari, dar nu al unei șederi creatoare.

Eroul își cauta drumul în viață, iar ca tânar adult tinteste spre cucerirea Printesei și realizează o căsătorie avantajoasă. Acesta indica atingerea unei valori simbolice și nu de natură socio-economică. La nivel simbolic, nunta validează compatibiltatea principiului masculin cu cel feminin. Eroul trece printr-o inițiere intrând în contact cu „lumea de dincolo", a necunoscutului. Iese victorios după ce înfruntă situații limită. Își pierde viața, dar este reînviat datorită faptului ca intra în contact cu lumea puterilor exceptionale. Acest proces de dobândire a unor capacitati superioare preceda simbolica nunta. cu Prințesa si reprezinta deseori o conditie pentru căsatorie. Căutarea Prințesei si cucerirea ei sunt impulsul extern de care beneficiază eroul pentru a putea încheia acest „alt" parcurs, mai hotarâtor. Eroul parcurge un drum interior, intra în contact cu adâncurile necunoscute propriului inconstient și iese la suprafață îmbogatit. Acest lucru îl face apt de a realiza obiectivul de a gestiona cu înțelepciune Împăratia.

# data[].attributes.attachment_link.title
Infografic interactiv Povestea lui Harap-Alb by Simona Stoica on Genially

# data[].attributes.attachment_link.description
NORTHERN EUROPEAN PLAIN Gerilă, Setilă, Flămânzilă, Ochilă, Păsări-Lăți-Lungilă - duhuri străvechi ale pământului sau impulsuri lăuntrice pe care eroul învață să le domine. Calul îmblânzit de călareț, reprezintă diverse aspecte ale raportului dintre instinct si constiință. În basme, calul apare adesea ca prieten inseparabil, ca mijloc indispensabil de expansiune a miscarii si ca aliat al Eroului.

# data[].attributes.body
Comentați valoarea simbolică a semnelor care apar în călătoria inițiatică a fiului de crai.

Echipa I: drumul până la pod / simbolul podului...

Echipa II: drumul în codru/ simboluri: codrul, fântâna ...

Echipa III: ursul, cerbul...

Echipa IV: drumul în țara împăratului Roș/ simbolul cifrelor