# data[].attributes.body
Salvador Espriu va morir a Barcelona el 22 de febrer de 1985, deixant una important empremta en la literatura catalana i espanyola.

# data[].attributes.body
En la seva poesia, Espriu va utilitzar un llenguatge simbòlic i sovint fosc per explorar temes com la mort, el patiment i l'opressió política. En les seves obres de teatre, va abordar temes com la moralitat, la justícia i la llibertat. A més del seu treball com a escriptor, Espriu també va treballar com a traductor d'obres literàries del francès i l'italià al català. El 1980, va rebre el Premi Nacional de Literatura de Catalunya i el 1982, el Premi d'Honor de les Lletres Catalanes.

# data[].attributes.body
Entre les seves obres més destacades es troben els poemaris "Arenes i vent" (1946), "El caminant i el mur" (1954), "La pell de brau" (1960) i "L'efecte Maragall" (1960), així com les obres de teatre "Antígona" (1958), "El princep" (1960) i "Primera història d'Esther" (1967).

# data[].attributes.body
Durant la Guerra Civil espanyola, Espriu va treballar com a traductor per al govern republicà i després de la guerra, es va dedicar a escriure poesia, teatre i prosa. La seva obra es caracteritza per la seva preocupació per la identitat catalana i la història de Catalunya, així com pel seu interès pels temes socials i polítics.

# data[].attributes.body
Nascut el 10 de juliol de 1913 a Santa Coloma de Farners, una petita localitat de la província de Girona, Espriu es va traslladar amb la seva família a Barcelona als pocs anys d'edat. Va estudiar filologia romànica a la Universitat de Barcelona i va començar a publicar els seus primers poemes el 1931, als 18 anys.