# data[].attributes.headline
דיוקן של המלכה אליזבת השנייה - רותם בלס

# data[].attributes.subject
דיוקן של המלכה אליזבת השנייה - רותם בלס

# data[].attributes.body
דיוקן זה מתאר את ההכתרה של המלכה אליזבת השנייה (אליזבת אלכסנדרה מרי וינדזור(, אותו ציור סר הרבט ג'יימס בין השנים 1953-1954.
בחרתי בדיוקן שלה בדיוק ביום בו מוכתר בנה להיות למלך הממלכה המאוחדת של בריטניה וארבע עשר ממלכות חבר העמים הבריטי. באופן אישי מאוד מעניינת אותי ההיסטוריה של בריטניה והמלוכה הבריטית, לכן בחרתי בדמותה.
אליזבת עלתה למלוכה ב-21 באפריל 1926 וכיהנה עד יום מותה בגיל 96, 8 בספטמבר 2022. בספטמבר 2015 היא הפכה למלכה אשר תקופת כהונתה היא הארוכה ביותר בהיסטוריה של המלוכה הבריטית ובפטירתה היא הייתה האדם עם הוותק הרב ביותר בהיסטוריה שנשא את התואר "ראש המדינה". היא שלטה 70 שנה ועברו תחתיה חמישה עשר ראשי ממשלה.
אליזבת לא הייתה אמורה להיות יורשת העצר, אך לאחר שדודה, אדוארד השמיני, ויתר על כס המלוכה, אביה אלברט הוכתר כמלך, וכך אליזבת הפכה להיות יורדת העצר.
הסדרה "הכתר", שמשודרת בנטפליקס מתארת את שנות כהונתה של אליזבת (כמובן שיש תוספות טלוויזיוניות שלא תואמות את ההיסטוריה).

# data[].attributes.attachment_link.title
אליזבת השנייה

# data[].attributes.headline
שחר ורד- "בירה ונזכירה"

# data[].attributes.subject
שחר ורד- "בירה ונזכירה"

# data[].attributes.body
"בירה ונזכירה" הוא מופיע סאטירי אשר מעלה את ההתמודדות עם זיכרון השואה בתרבות המודרנית. ההצגה מעבירה ביקורת על השאלות האם אנחנו זוכרים.ות נכון את השואה? האם צריך להנגיש את השואה לדורות הבאים? האם אנחנו צריכים.ות למסחר את השואה על מנת לזכור אותה? את ההצגה יצרו השחקנים (וגם משחקים בה) בן יוסיפוביץ', אודי ברינדט וכרמל נצר.

ההצגה מתרחשת כחלק מתכנית אירוח טלוויזיונית אותה מנחה ינאי רווה: "בואו לזכור איתנו את ששת המיליונים; להתעדכן בטרנדים העכשווים ביותר לזכור; לפגוש את היפים והלוהטים של השואה; ולקלף את פיסות ההיסטוריה, יחד עם ניצול שואה שממש היה בשואה" (מתוך האתר של צוותא).

בחרתי ביצירה זו כי בעיניי היא מציבה עבורנו כחברה מראה אודות השיח המתקיים כיום סביב השואה. ההצגה מצד אחד מצחיקה ומצד שני היא גורמת לצופה לשבת באי נעימות בכיסא ולתהות האם אנחנו מחרבים את זיכרון השואה כחברה הישראלית. אני חושבת שהיא רלוונטית לנו כפרטים בחברה ובטח כנשות אנשי חינוך.

# data[].attributes.headline
נדב איזנברג: ״נתן אלתרמן - על זאת״

# data[].attributes.subject
נדב איזנברג: ״נתן אלתרמן - על זאת״

# data[].attributes.body
״על-זאת״ פורסם בנובמבר 48 במהלך מלחמת העצמאות. בהמשך, ובהוראת בן גוריון אף הופץ בקרב חיילי צה״ל.
השיר עוסק בפשעי מלחמה שבוצעו על ידי חיילי צה״ל, נושא שהוא טאבו בחברה שלנו.

לתפיסתי, המסר שעולה משיר זה, היה מדויק בזמנו, רלוונטי כיום ובעל חשיבות אדירה לעתיד המדינה (או שתיים).
אל תפחדו מן האמת, הסתכלו לה בלבן של העיניים - קחו אחריות ובקשו סליחה.

חָצָה עֲלֵי גִ'יפּ אֶת הָעִיר הַכְּבוּשָׁה,

נַעַר עַז וְחָמוּשׁ… נַעַר־כְּפִיר.

וּבָרְחוֹב הַמֻּדְבָּר

אִישׁ זָקֵן וְאִשָּׁה

נִלְחֲצוּ מִפָּנָיו אֶל הַקִּיר.

וְהַנַּעַר חִיֵּךְ בְּשִּׁנַּיִם־חָלָב:

"אֲנַסֶּה הַמִּקְלָע"….וְנִסָה.

רַק הֵלִיט הַזָּקֵן אֶת פָּנָיו בְּיָדָיו…

וְדָמוֹ אֶת הַכֹּתֶל כִּסָּה.

זֶה צִלּוּם מִקְּרָבוֹת־הַחֵרוּת, יַקִּירִים.

יֵשׁ עַזִּים עוֹד יוֹתֵר, אֵין זֶה סוֹד.

מִלְחַמְתֵּנוּ תּוֹבַעַת בִּטּוּי וְשִׁירִים…

טוֹב! יוּשַׁר לָהּ, אִם־כֵּן, גַּם עַל זֹאת!

וְיוּשַׁר לָהּ אִם־כֵּן עַל "מִקְרִים עֲדִינִים"

אֲשֶׁר שְׁמָם, בְּמִקְרֶה, רְצִיחָה.

וְיוּשַׁר עַל שִׂיחוֹת שֶׁל שׁוֹמְעִים־מְבִינִים,

עַל בְּנוֹת־צְחוֹק שֶׁל וִתּוּר וּסְלִיחָה.

וּמִלְחֶמֶת הָעָם, שֶׁעָמְדָה לִבְלִי חָת

מוּל שִׁבְעַת הַגְּיָסוֹת

שֶׁל מַלְכֵי הַמִּזְרָח,

לֹא תֵחַת גַּם מִפְּנֵי "אַל תַּגִּידוּ בְגַת"...

הִיא אֵינָהּ פַּחְדָנִית כְּדֵי־כָך!

# data[].attributes.body
דילן מספר הסיפורים המוכשר ביותר בעיני כותב שיר מחאתי נוסף. השיר הוריקן מדבר על המתארגף  רובין ״הוריקן״ קרטר - מתאגרף שחור מוכשר ואתלט המואשם שלא עוול בכפו ברצח משולש במדינת ניו ג׳רזי ב1966.
8 וחצי דק׳ שיר, על אף שניתן לראות בו תסריט קולנועי מוצלח ביותר, מתאר לנו לפרטי פרטים את הסיפור. כבר בפתיחה אנחנו נמצאים בזירת הפשע, המשטרה מגיעה למקום ומתחילה לחפש אשמים ולמרות שהם מקבלים פרטי מידע על הפושע, השוטרים מתעלמים ומוצאים את הפושע המתאים להם. הביקורת העולה מהשיר היא בעיקר על מערכת המשפט והמשטרה- באיזו קלות ניתן להרשיע אדם שחור בפשע.
בנוסף, איך אפשר להיעזר בפושעים לבנים על מנת לטפח את הנרטיב אמריקאי שהשחורים מסוכנים. בשיר דילן מתאר פנייה של שוטר לברדלי(אדם לבן פושע שהשוטר רוצה להעיזר בו במתן עדות שקר), השוטר פונה לברדלי ואומר לו בבוטות:״ "Don't forget that you are white."
משפט שמהדהד משנת 1966 עד היום.

מצד אחד, השיר כואב, בכל שורה ובכל מילה שדילן מוציא מפיו אפשר לשמוע את הכעס, הכאב והתסכול שהוא חש. מצד שני, המנגינה היא מן מנגינת קאנטרי רגילה וקיצבית. ואולי פה מסתתרת הביקורת הגאונית של דילן. אמנם המוזיקה כיפית אבל אם נתעמק במילים נגלה מחדל איום ונורא. כלומר, גם בחיים עצמם השחיתות הנוראית קורת בשגרה אבל, אם נפקח עיניים נוכל לראות את האמת ואולי לשנות.

האחד הבתים האחרונים של השיר דילן חותם במשפט :
Couldn’t help but make me feel ashamed״
To live in a land
Where justice is a game.״

אני לא רוצה לעשות אקטואליזציה לשיר אבל, שיר המחאה של דילן בא להזכיר לנו מה קורה כשאנשים הנמצאים בעמדות מפתח מנצלים את מעמדם, ומזלזלים בערך האדם.

# data[].attributes.attachment_caption
Michael Jackson - Black Or White (Official Video - Shortened Version)

# data[].attributes.body
Black or white - Michael Jackson

מגיש : תום קונורטי.

בחרתי בשיר הזה כי מייקל ג׳קסון כתב והלחין אותו ב1991 והייתה לו השפעה רבה ברחבי ארצות הברית ובעולם כולו. מייקל ג’קסון מביע ביקורת בשיר שלו שקורא לאחדות ומבקש להפסיק עם הגזענות כי כולנו אותו דבר = כולנו אחד.

השיר הפך לסינגל האמריקאי הראשון שמגיע למקום הראשון במצעד מאז 1960. השיר הגיע למקום הראשון במצעדי מדינות רבות. הסינגל הגיע למכירות של מעל מיליון עותקים רק בארצות הברית.

מחלוקת התגלעה בארבע הדקות האחרונות של הווידאו קליפ. ג'קסון יוצא מהאולפן כפנתר שחור ואז משתנה לעצמו. הוא מבצע ריקוד הכולל את תפיסת מפשעתו ורכיסת מכנסיו. כמו כן, ג'קסון מבצע ונדליזם כאשר הוא מנפץ חלונות והורס מכונית עם כיתובים גזעניים. הגרסה המלאה הוגבלה לצפייה בשעות הלילה המאוחרות. ג'קסון התנצל מאוחר יותר וטען שסצנת הוונדליזם משקפת את היצר החייתי של הפנתר.

# data[].attributes.attachment_link.title
Michael Jackson - Black Or White (Official Video - Shortened Version)

# data[].attributes.headline
יותם ברגידה - "רק לעוד כמה שעות" / גבריאל בלחסן

# data[].attributes.subject
יותם ברגידה - "רק לעוד כמה שעות" / גבריאל בלחסן

# data[].attributes.body
גבריאל בלחסן, כותב, מלחין, זמר וגיטריסט שהקים את להקת אלג'יר בתחילת שנות ה-90 השפיע מאוד על החיים שלי בעזרת יצירותיו הרבות עד למותו המצער בגיל 37 לפני כעשור. בשיר זה גבריאל פרס בפני השומעים את מחשבותיו ברגעים הקשים ביותר של חייו, כאשר הוא לא ראה כל אור בקצה המנהרה ורק רצה לשרוד. בין השורות בהם הוא מתאר את מצבו הוא מציף את השומעים שלו עם האכזבה היומיומית שלו מהעולם, מהכוחות הפועלים בו ובעיקר מעצמו. אני חושב שהוא מתוסכל מכך שישנם אנשים שיכולים להגיע לרוגע ושלווה פנימית בצורות כאלו ואחרות, והוא לעומתם, למרות שהוא מנסה כל דבר שהוא רק יכול לחשוב עליו, לא מצליח למצוא את הנחת הזו ורק מפלל ומחכה לרגע שיוכל להניח את הראש על הכרית ולהתנתק מהעולם – בכל יום מחדש. שנים שאני והשיר הזה הולכים יחד, האזנתי ומאזין לו בימים קשים ומלאי עצבים, לפעמים אני מצליח למצוא הזדהות איתו והדבר מקל מעט.

# data[].attributes.attachment_link.title
גבריאל בלחסן - עתיד - 06 רק לעוד כמה שעות

# data[].attributes.headline
צחי קמחי, פולחני כשף\טרי פראצ'ט

# data[].attributes.subject
צחי קמחי, פולחני כשף\טרי פראצ'ט

# data[].attributes.body
בחרתי בספר מאת טרי פראצ'ט ז"ל. הספר הוא חלק מסידרת ספרים עולם הדיסק המונה כ 41 ספרים. הספרים הם סאטריות וקומדיות מטרופות המציגות דרך דמיות הזיות את המציאות ואת התפיסות והדימוים שלנו כלפיה.
בספר זה אהבתי במיוחד את דמויות המכשפות המוצגות לראשונה. בספר מתקיים עימות בין המכשפות הנשיות וכוחות הכישוף שלהן "המוחולגיה" המקבילה בפנטזיה לפסיכולגיה מול הקוסמים הזכרים בעלי כוחת הקסם הטכנים. בעיני הספר מציג בהומור את הפער ההיגיון לבין הרגש והפסיכולגיה כחלק ממורכבות האדם.

# data[].attributes.headline
The Great Wave off Kanagawa - יעקב סוסונוב

# data[].attributes.subject
The Great Wave off Kanagawa - יעקב סוסונוב

# data[].attributes.body
נוצרה בשנת 1831 על ידי קצושיקה הוקוסאי, צייר יפני. היצירה מתארת 3 ספינות שכמעט נטרפות על ידי גל גדול בים סוער. ברקע רואים את פסגת הר פוג'י המושלגת, הר קדוש בתרבות היפנית. משמעות היצירה היא לייצג את יופיו וכוחו של הטבע, להציג את התרבות היפנית והיחסים שלה עם הים. בנוסף היצירה נחשבת למפורסמת מאוד דבר שמעיד על החשיבות שלה עבור היפנים.
בחרתי את היצירה הזו כי היא מייצגת שקט וסערה בו זמנית, מעין קונפליקט פתור.

# data[].attributes.headline
אלעד בן נתנאל - קובייה רבת פרצופים

# data[].attributes.subject
אלעד בן נתנאל - קובייה רבת פרצופים

# data[].attributes.body
הפסל הנ"ל נעשה על ידי סבי הלל אורני ז"ל בשנת 2015. הפסל דמוי קובייה בעלת ארבע פאות כשכל פאה מעוטרת זוגות של פנים שונות המביעות רגש אחר. ניתן לזהות דמות "צועקת" מול דמות שמחייכת מולה בכמעט התרסה. מעין הבעה של עוקצנות אל מול השלמה.
סבי היה אמן שיצר במהלך כל חייו, והבחירה באומנות שלו הייתה מבחינתי מתבקשת ומובנת מאליה. לא ציפיתי שיהיה כה קשה לבחור יצירה שלו שכן רציתי לבחור ביצירה שמייצגת אותו בצורה הראויה ביותר. בעיני זוכה לכך היצירה הזאת בריבוי העוצמות והתחושות שהיא מביאה. כשסבי יצר את הפסל המובא הוא ניסה לדבריו לקחת קופסה ולהוציא אותה מתוך עצמה.

# data[].attributes.body
זואי אפק אנגל -

השיר DNA. של הראפר קנדריק לאמר ראה אור בשנת 2017. השיר זכה להצלחה גדולה, לביקורת חיובית ברחבי העולם והגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100. הוא נכתב ע"י לאמר ומיי וויל מייד איט, שבעצמו היה המפיק של האלבום. חשוב לציין, בכדי להבין את בחירתי בשיר וכרקע, שנת 2017 הייתה השנה בה האלימות המשטרתית כלפי אפרו אמריקאים תפסה כותרות רבות, לא רק בארה"ב אלא בעולם כולו, וכן גם התנועה "חיי שחורים חשובים" תפסה תנופה משמעותית.

דבר נוסף שיש להכיר לפני שנצלול לעומק השיר, הוא שישנה מערכת אמונות הגורסת כי קבוצות מיעוט, ביניהם ניתן לכלול אפרו אמריקאים, צריכות "להתאים" את עצמן לסטטוס קוו חברתי ולהתנהג בצורה המתאימה לסטנדרטים חברתיים מסוימים שנכתבים ע"י הקבוצה החזקה בחברה, במקרה זה הלבנים בארה"ב. אותה גישה ו/או מאסף של אמונות אלה נקראת "Respectability Politics" (במילים עממיות "פוליטיקה מכובדת"), אשר חשוב לציין שאין היא בהכרח מודעת כמו טבועה בחברה ומושלכת כלפי אותם קבוצות מיעוטים תוך ערעור על תרבותם, התנהגותם ומראם החיצוני.

על מה השיר, כיצד אלו קשורים לשיר DNA. , ולמה הוא משמעותי בעיני?

נושא השיר הוא על תקופת העבדות, כאשר דרכה ולצד תקופה זו, לאמר מציג את האלימות המשטרתית הברוטלית, הגזענות והסטריאוטיפים שמתבצעים כלפי אפרו אמריקאים, ומאשרר שאלו עדיין חיים בחברה האמריקאית. לאמר מציג זאת באמצעות יצירת חיבור בין אבותיו ולקהילת האפרו אמריקאים (דרכו) בארה"ב לאורך כל השיר, על כן שם השיר DNA. השיר מגולל קווי אופי הישרדותיים של אבותיו בתקופת העבדות שיכולים להיחשב כ"שליליים" אל מול קווי אופי של הדור העכשווי שאלו פיתחו, בדומה לאבותיהם, בכדי לשרוד בעידן המודרני שבו עדיין מתקיימים אפליות ואלימות. למשל, ישנו משפט בשיר שאומר "Soldiers DNA" וכך למעשה, לאמר עושה קישור בין האלימות שהקהילה חווה עכשיו אל העבדות שחוו בעבר. במובן מסוים, לפי דעתי, לאמר "מטיח" במאזין את העובדה שהעבדות לא נגמרה, אלא עברה מודרניזציה, ושכלל הדברים שלעיל אומנם התקיימו באופן גלוי בתקופת העבדות, אך היום אלא מתקיימים באופן סמוי ומשרתים את המשך שיעבוד הקהילה האפרו אמריקאית. בנוסף, במהלך השיר ניתן לשמוע סימפול מכתבת חדשות בערוץ "פוקס" ושם הראלדו ריברה, הידוע כגזען קיצוני, מעביר ביקורת על שיר של לאמר (Alright) וטוען כי מוזיקת ההיפ הופ עשתה יותר נזק לקהילה האפרו אמריקאית מאשר הגזענות עצמה. לדעתי, לאמר משקף את חוסר לקיחת האחריות (באופן לא מפתיע) על הצד "החזק" והאשמת המיעוט, אפרו אמריקאים, בגזענות הקיימת שהם בעצמם חווים - הרי לכם "פוליטיקה מכובדת" בהדרתה. השיר כתוב בצורה של מילים חותכות ומשפטים קצרים אשר יוצרים יחד חווית עוצמה המהולה ברגשותיו של לאמר; השירה מהירה והביט החודר גורם לתחושה אינטנסיבית. בבית השני, הלחן משתנה למוזיקה כאוטית, מהירה, לא הרמונית, היוצרת תחושה של לחץ, אינטנסיביות, אגרסיביות ובאלגן אשר בד בבד משרת את המילים עצמם - יצירה עוצמתית, מחושבת ובו בזמן ריגשית יוצאת דופן.

בתחושה שלי, השיר הזה משמעותי מכיוון שלאמר מבצע ביקורת נוקבת, ובאמצעות המוזיקה גם יוצרת תחושה של מטיחה ולא מתנצלת כלפי ההתנהלות והתייחסות שיש כלפי אפרו אמריקאים. לפי דעתי, זמן רב לא ראינו ב"פרונט" (בצורה כזו ספציפית!) אמן אפרו אמריקאי שזועק כאב של הקהילה שלו, ויוצר הדים חסרי תקדים מסביב לעולם. דבר זה יכולנו לראות דרך שיריו של טו פאק, אבל מהבולטים היו N.W.A, אשר הוציאו בשנת 1988 את השיר "Fuck The Police", הגרם בסוף להתערבות ה - F.B.I, ששלחו מכתב הטוען כי השיר מייצג את המשטרה באור רע וחששו מפרעות כתוצאה מכך. לאמר נוגע בנקודות רגישות בחברה האמריקאית, מחטט בפצעים פתוחים ולא חוסך מהביקורת. לתחושתי הוא הרים יצירה מוזיקלית פנומנלית בעלת ערך חברתי עצום בד בבד המוזיקה וההפקה, ולא רק המילים הינה ייחודית וחדשנית (בהשוואה למוזיקה ואמני ראפ והיפ הופ אחרים) - הביטים, הלחן עצמו, דרך יצירת השיר (שבפני עצמה מרתקת) והשינויים במוזיקה במהלך השיר הינו טביעת אצבע ידועה של לאמר. כלל השיר, כולל הסימפול המתנגן באופן סימולטני עם המילים הנוגדות ושילוב כל אלה יחד עם הקליפ, לפי דעתי יצירת אומנות חברתית-פוליטית חזקה.
השיר בוצע, נכתב וראה עולם בזמן קריטי לקהילה האפרו אמריקאית, דבר היצר הד החלחל לכלל העולם. דבר זה אנו יכולים לראות לא רק בכמות ההשמעות של השיר, אלא גם בעובדה שהאלבום והשיר סוקרו וקיבלו ביקורות משבחות, ברובו הגדול, אשר אלה נגעו בבעיה המהותית ובעוולת אותן לאמר מעלה. בתוך כך הביקורות מציינות כי לאמר, והשיר עצמו מביעים רצון אמיתי לשנות את החברה ולא רק לבקר אותה. יצירת ההדים שמה את לאמר "על המפה" כמעין "המושיע" של הקהילה האפרו אמריקאית, ככוח המניע לשינוי וכסמל סטטוס והשראה לאמן הלא מתנצל שמאמץ את התרבות ממנה הוא הגיע. כראיה לכך אנו יכולים לראות באלבומו האחרון את השיר "SAVIOR" , שם המשפט הפותח הוא "Kendrick made you think about it, but he is not your savior".

מוסיפה קישור לכתבת החדשות המדוברת (חלק מהכתבה הזו נמצאת גם בשיר הראשון באלבום BLOOD.) -

https://www.youtube.com/watch?v=2vdS3cKxJvA

# data[].attributes.body
בחרתי בשני הספרים של ויקטור פראנקל. פראנקל יהודי שמקורו בוינה.  הוא שורד שואה, הוא עבר את מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ.  בהמשך חייו הוא היה פסיכיאטר ופסיכותרפיסט. הוא עסק בלוגותרפיה (טיפול באמצעות משמעות) את ממצאיו ואמונותו הוא כתב את הספר האדם מחפש משמעות וספרו כן לחיים למרות הכל מבוסס על הרצאותיו.
פראנקל מאמין שברגע שיש לאדם מחשבה ודבר להיאחז בו אז יש לו משמעות לחיים והמשמעות היא זו שמחזיקה אותנו בחיים. הוא נותן שתי דוגמאות: האחת שהוא דמיין את אישתו וחושב על זה שיראה אותה. הדוגמה השנייה היא חלום של חבר שלו שבחודש מסוים המלחמה תגמר (מדובר לפני סוף המלחמה האמיתי) החלום החדיר בו מוטיבציה והוא האמין בחלום. ככל שהזמן התקרב לאותו החודש לא נראה סוף המלחמה ואותו חבר חלה בטיפוס ומת באותו החודש.

שני מקרים אלו מראים איך התודעה והמחשבה השפיעו על האנשים. מכאן, המשמעות שאנחנו מעניקים לחיינו היא זו שמחזיקה אותנו בחיים.
אני רואה בגישה זו אופטימיות ומודל. פראנקל שרד את השואה, את הזוועות הקשים ומה שהחזיר אותו הייתה המחשבה, המשמעות (מה שלא יכלו לקחת לו) ואת הבחירה בחיים. המסר מסיפורו מראה כי גם לעיתים קשה ולא פשוט, אך עלינו לזכור את המטרה והמשמעות במה שאנחנו עושים. בחינוך ובתחילת הדרך בעיקר יש למסר משמעות עמוקה עוד יותר.

# data[].attributes.attachment_link.title
ויקטור פרנקל.PNG

# data[].attributes.headline
חווה איסמעיל  "הכרזה על האימאם"

# data[].attributes.subject
חווה איסמעיל  "הכרזה על האימאם"

# data[].attributes.body
בחירת התמונה
תמונה מההיסטוריה האסלאמית.  התמונה מתארת אירוע היסטורי חשוב מאוד בעולם המוסלמי, מהימים האחרונים בחיי הנביא מוחמד. הרבה מוסלמים לא נחשפו אליו, מלבד החוקרים שמתעניינים לחקור את ההיסטוריה של האסלאם.

תיאור התמונה
ביום י"ח בד'ו אל-היג'ה בשנת 10 א"ה, הנביא מוחמד היה בדרכו חזרה לאחר עליית הפרידה לרגל, הוא היה בנחל בשם ח'ום ליד אל-ג'ופה.
שם הוא הורה על המוסלמים להתאסף סביבו, אשר נאם במוסלמים נאום הפרידה שהיה האחרון שלו בפני האנשים. הוא צווה עליהם להיאחז בתפילות, בצום ולעזור לעניים ולא לחזור אויבים אחד לשני כמו שהיו לפני האסלאם. הוא עדכן אותם שהוא נפרד מהם השנה, ולאחר שהוא השלים את המסר של האלוהי שמיים תפקידו הסתיים על עלי אדמות, ולאר שהעביר את תצוואתו הוא קרה לעלי אבן אבי טאלב שיעמוד לצידו. ושם הרים את ידו של עלי למעלה והכריז עליו כאימאם של המוסלמים אחריו, ועל כל המאמנים לציית לדבריו של עלי כמנהיג האומה המוסלמית אחרי הנביא.
"בתמונה מצד ימין עומד עלי עם החרב שלו המפורסמת זו' אלפקאאר. באותה שנה וחארי כמה חודשים  הנביא מוחמד הלך לעולמו.

חשיבות האירוע
חשיבות האירוע היא אדירה מאוד בעלת השפעה על כל העולם האסלאמי עד עצם היום, הוא האירוע מכונן בחיי המוסלמים אחרי מות הנביא, כאשר נוצר המושג מוסלמי שיעי ו מוסלמי סוני. המוסלמים נחצו לשני פלגים גדולים השיעים והסונים.
המאמנים שנשארו נאמנים לעלי אבן אבי טאלב הם המוסלמים שנקראים שיעה-שיעים.
והמוסלמים שלא צייתו לדברי הנביא הם המוסלמים הסונים-סונה.
הציור הזה הפך להיות אחד האלמנטים החשובים ביותר בתרבות השיעית. והאירוע ההיסטורי הזה הפך להיות אצל השיעים חג (אל-גדיר
עיד אל-ג'אדר) או חג הוולאייה של האימאם, והוא חג הנחגג ב-18 בד'ו אל-היג'ה בכל שנה היג'רית.
יחד עם זאת האירוע/התמונה משמשת היום עבור המוסלמים השיעים כמחאה לכל דבר, אשר הם חוזרים ומזכירים במה שקרה כדי להגיד שהם לא מכירים בכל החליפים המוסלמים שעלו לשלטון מלבד עלי. המחאה הזאת נמשכת עד היום והוויכוחים סביבה סוערים וממשיכים מדור לדור.

# data[].attributes.headline
לוטם שמואלי- "נתראה בגלגול הבא" רביד פלוטניק

# data[].attributes.subject
לוטם שמואלי- "נתראה בגלגול הבא" רביד פלוטניק

# data[].attributes.body
השיר "נתראה בגלגול הבא" אשר נכתב על ידי רביד פלוטניק ויאיא פורסם באלבום החמישי של הראפר "ועכשיו לחלק האומנותי" שיצא ב2019. השיר הוא רצועה מספר 8 באלבום.
השיר נכתב לזכרה של גלי בללי ז"ל שנספתה באסון השיטפון בשנת 2018 והייתה מעריצה של הזמר. מילות הבית השלישי בשיר עוסקות בהערצה זאת ונכתבו בהשראת ריאיון שערך אביה של גלי.
"בכל יום אני קורא שיר אחד שכתבת
אבל רק אחד בשביל שלא יגמר לי
וזה עולם משוגע, כמו השיר שאהבת
והלב שנתפס עדיין לא השתחרר לי"
מילות השיר:
https://www.tab4u.com/lyrics/songs/66828_%D7%A0%D7%A6%26%2339%3B%D7%99_%D7%A0%D7%A6%26%2339%3B_%28%D7%A8%D7%91%D7%99%D7%93_%D7%A4%D7%9C%D7%95%D7%98%D7%A0%D7%99%D7%A7%29_-_%D7%A0%D7%AA%D7%A8%D7%90%D7%94_%D7%91%D7%92%D7%9C%D7%92%D7%95%D7%9C_%D7%94%D7%91%D7%90.html

# data[].attributes.attachment_link.title
רביד פלוטניק - נתראה בגלגול הבא / Ravid Plotnik - In The Next Lifetime

# data[].attributes.headline
אור אשכנזי Teya & Salena - Who The Hell Is Edgar?

# data[].attributes.subject
אור אשכנזי Teya & Salena - Who The Hell Is Edgar?

# data[].attributes.body
בחרתי בשיר של הזמרות טייה וסלינה שנכתב בשביל תחרות האירוויזיון הקרובה, השיר הוא שיר מיוחד והוא מדבר על אחד הסופרים הגדולים בהיסטוריה אדגר אלן פו.. היצירה המיוחדת באה בדור בו שכחו מה זה ספרים במטלה לרמוז ולהגיד  לאנשים לקרוא ספרים ולתת מקום לתרבות. מייצג את החיידק של המוזיקה ובעיקר גורם לך לדבר עליו.
בנוסף השיר עושה חיבור בין עולמות מודרנים מוזקלים והעולם הישן והספרותי של אדגר אלן פו שהיה מתהפך בקברו אם הוא היה יודע שכתבו עליו שיר כזה שמח.
אבל בתכלס אני פשוט גם לא יכול להפסיק לשמוע את השיר הזה.

# data[].attributes.attachment_link.title
Teya & Salena - Who The Hell Is Edgar? | Austria 🇦🇹 | Official Music Video | Eurovision 2023

# data[].attributes.body
אלון שילן
שיר האונס.
בחרתי בשיר הזה- כי כול החיים אנחנו נלחמים. למען הבריאות, כסף, חיים, למען העתיד שלנו.
שיר האונס מדבר על ישראל ופלשתין. על מלחמה כואבת בין יהודים לערבים.
שבגלל חילוקי דעות, כסף ועוד מלא גורמים אחרים.. נשפך פה חיים, דם.
אנשים מפתחים שנא, לומדים איך לשנוא. ועל כלום.
במקום רגע לעצור, לזכור את מה שהיה ,עם פנים קדימה. למען עולם יותר טוב.
אני גדלתי עם השיר הזה. שמלווה אותי כבר מלא שנים. השיר תמיד מזכיר לי לאהוב. לא לשנוא, לא משנה מה היה בעבר ,אני מסתכל קדימה. אני רואה קודם את הטוב. לא משנה מי את.ה . לא משנה מאיפה באת, או במה אתה מאמין.
תן לי לחיות את חיי כמו שאני רוצה, באהבה והבנה גם לסביבה.
לצערי בעולם שלנו בזמנים כאלה המיצאות קצת שונה. אבל תמיד זוכר רגע לעצור ולשמוע את כולם.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
מוזיקה ישראלית

# data[].attributes.attachment_link.title
אהוד בנאי , מזי כהן , שפי ישי , יוסי אלפנט - האונס

# data[].attributes.headline
נירון מזרחי - ״מזרח פרוע״ - טונה (איתי זבולון)

# data[].attributes.subject
נירון מזרחי - ״מזרח פרוע״ - טונה (איתי זבולון)

# data[].attributes.body
בחרתי בשיר ״מזרח פרוע״ מתוך אלבום שזהו גם השם שלו, של הזמר היוצר והראפר איתי זבולון, המכונה ״טונה״. את השיר כתב איתי בעצמו והלחין אותו יחד עם ניר דנן. האלבום יצא בסוף שנת 2021, בשלהי ״מגיפת״ הקורונה, אחד המשברים האנושיים הגדולים של העת החדשה.

מבחינתי כל האלבום הזה הוא יצירת מופת אחת גדולה. קשה לי לבחור שיר אחד מתוך השלם שהוא האלבום, אבל השיר הזה מתמצת את המסר העיקרי של האלבום - ״מה לעזעזל קרה פה בשנה האחרונה, ואיך אני, איתי זבולון, טונה, מגיב״. אני חושב שאין דבר יותר מוערך מאמן שבוחר להגיד את דעותיו ולצאת איתן החוצה, על אחת כמה וכמה כשהן לא מתיישרות עם המיינסטרים, וזה מה שטונה עשה לאורך כל הקורונה. טונה כתב ברשתות בלי למצמץ את כל מה שהוא הרגיש וחשב, ובסוף 2021 קיבלנו מתנה ענקית בדמות האלבום הזה.

בשיר טונה מעלה סוגיות קריטיות - מי מחליט מה זה פייק ניוז, מה תפקידה של התקשורת, איך הסתה יכולה לפגוע בבני אדם, איך החרדה שיחקה כאן תפקיד מרכזי, ועוד ועוד. ממליץ מאוד לשים אוזן. טונה אדם ענק, אני עוקב שומע והולך להופעות כבר שנים, עוד לפני שכולם התאהבו, ואני ממליץ גם לכם להצטרף. ההצלחה שלו לא מגיעה סתם, הוא אדם של אמת, והאמת תמיד מנצחת ❤️

# data[].attributes.attachment_link.title
טונה - מזרח פרוע

# data[].attributes.headline
ליפז בכר- פואטרי סלאם "אחד מתוך אחד".

# data[].attributes.subject
ליפז בכר- פואטרי סלאם "אחד מתוך אחד".

# data[].attributes.body
בחרתי בפואטרי סלאם של טינג פנג - "אחד מתוך אחד". פואטרי סלאם היא שירה מדוברת, שעוסקת בנושאים שונים ומגוונים בדיוק כמו שירה "רגילה" שאנו מכירים. הקטע שבחרתי הוא קטע ביקורתי על הטרדות מיניות ועל הכנסה למעגל המוטרדות. הקטע מציג ביקורת כנגד אותם גברים המטרידים, וביקורת כלפי אותם קולות התולים את האשמה בהטרדות מיניות בנשים "המפתות". הקטע מדבר על החפצת נשים, על הקלות שבהטרדה וגם הסליחה והרשות שלעולם לא מתבקשות.
אני נתקלתי בקטע הזה לפני שנים כאשר ניסיתי לבנות לחיילות שלי שיעור על הנושא, הקטע משך את תשומת ליבי בעיקר כי מציג תמימות מסוימת מהצד הגברי כלפי האישה ולבסוף לקיחת אחריות והפנמה. אני חושבת שהקטע הזה יכול ללמד אותנו הרבה כחברה, כגברים ונשים וכבני אנוש.
בעיני הקטע הזה כל כך משמעותי, מכווין שהוא מנגיש נושא כל כך רגיש בצורה יצירתית שמעבירה מסר יותר מכל שיח בנושא.

# data[].attributes.attachment_link.title
פואטרי סלאם - טינג פנג "אחד מתוך אחד"

# data[].attributes.headline
אלאור כהן-סגרדה פמיליה

# data[].attributes.subject
אלאור כהן-סגרדה פמיליה

# data[].attributes.body
סגרדה פמיליה נבנתה בספרד על ידי אנטוני גאודי ובנייתה הושהתה בגלל מלחמת האזרחים,כיום עדיין נבנת ואין צפי סיום.
בחרתי ביצירה זו כי מבחינתי זה המקום הכי יפה שיש,מהמם ביופיו ומציג ארכיטקטורה עוצרת נשימה.
ביקרתי בקתרדלה הזו 4 פעמים ועדיין כל פעפ שאני מבקרת אני אומרת כמה שמדהים שם!

# data[].attributes.body
בחרתי בריקוד "Sinnerman" מאת הכוריאוגרפית, הזמרת והרקדנית נינה סימון. "Sinnerman" הוקלט במקור כשיר על ידי סימון בשנת 1965. במופע הריקוד מופיעה קבוצת רקדנים הנעה יחד לקצב המניע של השיר. התנועות חדות, זוויתיות ועוצמתיות ומתח התואמים באופן מושלם לקצב השיר.

הכוריאוגרפיה משלבת אלמנטים של ריקוד חברתי אפרו-אמריקאי, מחול מודרני ובלט, הממזגים סגנונות מגוונים אלה למכלול ייחודי ומגובש. "Sinnerman" הפך למופע מחול קלאסי ומשפיע, המעניק השראה לאינספור כוריאוגרפים ורקדנים אחרים לחקור את אפשרויות התנועה והמוזיקה. זוהי עדות לכוחו של הריקוד כצורת ביטוי אמנותית, המסוגלת לתקשר רגשות ורעיונות מורכבים באופן שמילים לבדן אינן יכולות.

כל חיי הייתי רקדנית, לכן אני מאוד מזדהה עם הכוח של הריקוד להביע את הרגשות שלנו ולתת לגוף שלנו להביע את מה שהפה לא.

# data[].attributes.body
אפשר לקחת את השיר הזה לכול מקום שאנחנו רוצים. אנחנו יכולים לקחת אותו למקום שאנחנו צריכים להשתמש בסימים בסיכודלים בשביל לגלות את העולם. אנחנו יכולים לקחת את השיר הזה למקום שאנחנו צריכים להיות פתוחים לכול דעה אפשרית שקיימת בעולם. אנחנו יכולים לקחת את השיר הזה למקום שכול מה שאמרו לנו הזקנים הינו דעה קדומה ואינה חשובה. אנחנו יכולים לקחת את השיר הזה למקום שהמדינה שלנו מנסה למכור לנו אידיאולוגיות בשביל האינטרס אישי שלה. אנחנו יכולים לקחת את השיר הזה למקום שאנחנו חייבים להיות מנותקים מחברה וללכת להתבודד.
השיר הזה לקח אותי לכול המקומות האלו, להשתחרר ולהתנתק.

# data[].attributes.attachment_link.title
Jefferson Airplane - White Rabbit (Official Audio)

# data[].attributes.headline
לערום- יעל ליבנה, רחל שרייבר

# data[].attributes.subject
לערום- יעל ליבנה, רחל שרייבר

# data[].attributes.body
לאחרונה הייתי במוזאון ארץ ישראל בתל אביב בתארוכה הביניאלית, בכניסה תארוכה עומד הרוג'ום.
הרוג'ום המסמן אתר קבורה ומשמש כציון דרך לנווים, מורכב מאבנים המנכיחות את העבר ומהדהדות זיכרון. היצירה נעה בין המקומיות לנדודים, מפיחה חיים חדשים בחומרים המדבריים ובמלאכת הליבוד שמקורה בדרך המשי. עיטוף האבנים בחומר רך מסמן את מחזור החיים.
בנימה אישית, אני לקחתי את זה למקום של סימון הדרך שלי בחיים ומה אני משאיר בעולם.

# data[].attributes.headline
הברירה הטבעית ילדים זה שמחה 

# data[].attributes.subject
הברירה הטבעית ילדים זה שמחה 

# data[].attributes.body
עמר חן

בחרתי בשיר של להקת הברירה הטבעית- ילדים זה שמחה.
שירם של יהושע סובול ושלמה בר שיצא בשנת 1976.
השיר נחשף לראשונה במחזמר ''קריזה'' בתיאטרון חיפה, המחזמר עסק בפערים בחברה הישראלית ובקיפוח עדות המזרח.

זהו שיר שאני מכירה מגיל קטן ושרה אותו ולפי הלחן אפשר לחשוב ישר שמדובר על שיר שמח שמדבר בעידוד הבאת ילדים לעולם. אך במבט שני ובהתבוננות על השיר מגלים שהשיר בא להעביר ביקורת על היחס לעדות המזרח ועל עידוד הילודה של בן גוריון.
השיר מביא גם ביקורת על הורים שמביאים הרבה ילדים בלי יכולת לכלכל אותם- ''תביאו תריסר ולמה לא חי?
תביאו עשרים ילדים
אלוהים כבר יתן
הסעד גם כן
מה שצריכים ילדים''.

בחרתי בשיר הזה כי בעיני הוא אומנות דרך שירה, הבאת ביקורת דרך המילים והלחן הציני שמתחבר לשיר.

# data[].attributes.attachment_link.title
הברירה הטבעית ילדים זה שמחה

# data[].attributes.attachment_caption
לוחמים סורקים את רחובות תל אביב אחרי הפיגוע בדיזנגוף (צילום: קורינה קרן, עדות מקומית)

# data[].attributes.headline
אילון שטול- עדות מקומית 2022

# data[].attributes.subject
אילון שטול- עדות מקומית 2022

# data[].attributes.body
World Press Photo היא תערוכה בינלאומית המציגה צילום עיתונות משפיע מרחבי העולם. הוא כולל תמונות עטורי פרסים מתחרות שנתית, שזוכה להערכה רבה. התערוכה כוללת מגוון רחב של נושאים, מאירועי אקטואליה ועד ספורט וטבע.
בישראל, תערוכת "עדות מקומית" מציגה את מיטב יצירותיהם
של צלמי העיתונות הישראלים, המבליטה את המשמעות החברתית וההיסטורית של הצילום
התיעודי המקומי. התערוכה מציגה את המציאות הדינמית של ישראל, מכסה נושאים
פוליטיים, חברתיים וביטחוניים, ולוכדת את רגעי השיא והשפל של השנה החולפת.

בתמונה שמוצגת רואים לוחמי כוחות הביטחון בסריקה אחר המחבל שירה ברחובות דיזינגוף וברח רגלית. פיגוע שבמהלכו נהרגו 3 בני אדם ונפצעו 6. הפיגוע התרחש במהלך חודש אפריל בשנת 2022.
זה כבר כמה שנים שאני מבקר בתערוכת "עדות מקומית" שמוצגת במוז"א, תל אביב. בכל שנה יש תמונה שתופסת לי את הבטן ומכווצת. בתמונה שבה רואים את הדיזינגוף סנטר עם הפרסומת והדוגמנים כאשר ליד כל דוגמן ודוגמנית ישנו לוחם צללים היא "אוקסימורון ויזואלי" ודוגמא מושלמת לחיים הארצ-ישראלים. בעיניי, התקשורת התערבה יתר על המידה באותו אירוע כאשר לא עזבה את הלוחמים שאת רובם אסור לראות בתקשורת אך מנגד, לולא התקשורת לא הייתה מתקבלת התמונה העוצמתית הזו.

# data[].attributes.attachment_link.title
עדות מקומית- פיגוע בדיזינגוף

# data[].attributes.headline
רות ונעמי \ עדי נס (2006)

# data[].attributes.subject
רות ונעמי \ עדי נס (2006)

# data[].attributes.body
רותם אור סוקו

עדי נס הוא צלם ישראלי שהחליט לעשות סדרת צילומי תנ"ך כאשר כל צילום הוא פרשנות מודרנית לסיפור העתיק.
בתצלום שהבאתי "רות ונעמי" רואים את מה שאני מדמיינת בתיאור החזרה של נעמי ורות אל מולדתה של נעמי. שנים רבות כעסתי על התנהגותה, ועל מה שתפסתי כסרסורה ברות למען חיים טובים יותר, אבל מהתבוננות בצילום של עדי נס - האם אני באמת יכולה לשפוט אותה?
ההסתכלות בצילום בתור נסיון פרשני מאפשרת לי לחזור שוב אל הטקסט המקראי ולנסות לדמיין את הסיטואציה בתנאים שונים ומה כל שינוי שכזה היה משנה בתפיסה שלי את הסיפור.
לנס צילומים רבים בסדרה וכל אחד מהם מאפשר לחשוב מחדש על המקרא, על החיים כיום ועל מה שאפשר ללמוד משניהם לחוד ומהקשר ביניהם.

לקריאה נוספת על הצילום: https://www.tiroche.co.il/auction/162/lot-119-%D7%A2%D7%93%D7%99-%D7%A0%D7%A1/

# data[].attributes.headline
René Magritte [רנה מגריט]-The Lovers (1928)

# data[].attributes.subject
René Magritte [רנה מגריט]-The Lovers (1928)

# data[].attributes.body
מגישה: ספיר צעירי

לאחרונה נחשפתי לצייר הצרפתי רנה מגריט, אשר השתייך לזרם הציור הסוריאליסטי (מהזרם של סלבדור דאלי). בציוריו מגריט מאתגר לנו הצופים את המימד שבו אנו חיים והופך את ציוריו לעולם שבו אין הבדל בין פני השטח לשטח. ציוריו, מעוררים חוסר נוחות  ואי השלמה עם המציאות. מגריט בא להעביר לנו שסיטוצאיות שנראות יום יומיות יכולות להיות גרוטסקיות ומעוותות, הקונפילקט שמתרחש ביצירותיו הוא הדבר שאותי הכי מעניין. הציור שבחרתי מוצג במוזיאון המומה (MOMA) שבניו-יורק.

# data[].attributes.attachment_caption
עמר אלכס בידר פרץ

# data[].attributes.headline
״האמנית נוכחת״/ מרינה אברמוביץ׳ 2010

# data[].attributes.subject
״האמנית נוכחת״/ מרינה אברמוביץ׳ 2010

# data[].attributes.body
מרינה אברמוביץ׳ היא אמנית מיצג שחוקרת את היחסים בין אמן מופיע וקהל.
המיצג שבחרתי להציג הוא ״האמנית נוכחת״ שמרינה הציגה במוזיאון הMoMA (מוזיאון לאומנות מודרנית) בניו יורק. המיצג הוא מופע בן 730 שעות ו-30 דקות, בהן ישבה האמנית בשקט מוחלט וללא תנועה ומבקרים הוזמנו להתיישב מולה למשך מספר דקות בכל פעם ולהתבונן בעיניה.
למיצג עצמו ניתנו פרשנויות ומשמעויות רבות. אני רואה במיצג זה קריאת התיגר על תפיסת ההיררכיה- האמן מול הצופה (הצופה הוא חלק מהאומנות והאמנית שווה לו) ומסמל עבורי את הביקורת על העולם המהיר והשטחי שמבטל עומק ומשמעות תוך הצגת דרך חלופית- התבוננות באחר והכרה באנושיות משותפת.

ממליצה לראות את הסרט הדקומנטרי ״האמנית נוכחת״ על מרינה ולהכיר את כל היצירות המדהימות (והמוטרפות) שלה!!

# data[].attributes.headline
משימה להגשה- שלי אשד

# data[].attributes.subject
משימה להגשה- שלי אשד

# data[].attributes.body
משימה להגשה
בונות אלטרנטיבה היא תנועת נשים חוצת מגזרים שקמה על מנת לקדם ייצוג לנשים בתפקידי מפתח ובמוקדי קבלת החלטות, במטרה לקדם זכויות וצרכי נשים בישראל. נפעל להגברת העצמאות הכלכלית של נשים ומיגור מגפת האלימות נגד נשים וחיזוק תחושת הבטחון הפיסי האישי של נשים במרחב הציבורי.

1.    הטענה המרכזית של ד"ר הודל אופיר במאמר היא חלק מהדימויים שהציגו נשים נשא נופך לאומי מובהק דרך תפקידן כאימהות ומגינות הבנים אלה שגופם מחבר בין אתוס צבאי למוסר אזרחי.

היא מדגימה טענה זו כאשר היא הדבר בא לידי ביטוי בהיגדים כמו "אמא שומרת עליך ועל הדמוקרטיה באהבה" ו"אימהות שומרות" בנוסף, רשום כי המופע הבולט של האם המגויסת בבלפור כלל שורות צפופות של נשים מבוגרות לובשות אפודי בטיחות צהובים ועליהם הכיתוב "אני אמא של".

2.    לדעתי ההפגנות בעזרת ריקוד ותנועה הוא גורם מעולה למשוך את תשומת הלב של הציבור כי על פי מהמאמר האירוע שבעצמו חסם את הרחוב מדי שבוע יצר אי שקט ציבורי. ברושם הרב שלה היא עוררה גם התנגדות. מארגני ההפגנות בימי שישי ניסו לעצור אותה בטענה שהם תופסים מלא מקום וזה מפריע לאנשים בלתי מרוצים. בנוסף, לדעתי הצגת הפגיעות הגופנית באה לידי ביטוי בחשיפת פלג גוף עליון של נשים שהופיעו הוא אקט מאוד קיצוני אך דורש המון אומץ כי משאיר אותן חשופות ופגיעות בעיני כל והצורה של המחאה הזו היא מאוד לא אופיינית בחברה הישראלית. על פי המאמר היא מלמדת על עומק השבר החברתי, הכלכלי והמגדרי המביא נשים לנקוט בצעדים מרחיקי לכת. "מה יש לי להפסיד?" אמרה עובדת סוציאלית בראיון... ישראלים יהודים שחוו לראשונה בחייהם דיכוי של תנועה הגיבו בעוצמה בגופם והציבו אותו במודע ובאומץ, מול הכוח.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מאות נשים בחרו להתחפש לשפחות (כמחווה לספרה של אטווד) ולצעוד במסגרת המחאות במוקדים שונים בארץ. מי הן? למה בחרו להתלבש כך ומה המסר שרוצות להעביר? "אף אחת לא חושבת שמחר נהפוך לגילעד, אבל גם במדינות אחרות זה לא קרה ביום אחד, אלא כחלק מתהליך, ורצינו להזהיר מפני הסכנה שתהליך כזה יקרה גם כאן"

# data[].attributes.attachment_link.title
"ישראל לא תהיה גילעד": הנשים מ"צעדת השפחות" מדברות

# data[].attributes.attachment_link.description
מאות נשים בחרו להתחפש לשפחות (כמחווה לספרה של אטווד) ולצעוד במסגרת המחאות במוקדים שונים בארץ. מי הן? למה בחרו להתלבש כך ומה המסר שרוצות להעביר?

# data[].attributes.body
מגיש: דן קינן

להקת ״הדג נחש״ מצטיינת בטקסטים חריפים ומחאתים עוד מתחילת דרכה עם השיר ״בלה בליסימה״ (מי שרוצה מוזמן לקרוא עליו ועל הסיפור שמאחוריו ברשת).
בשנת 2013 יצא השיר ״זמן להתעורר״ מתוך האלבום הנושא את אותו השם. השיר היה תגובה נוספת של הלהקה לארועי המחאה שהתרחשו ב 2011. מחאת יוקר המחייה בתקופה ההיא, והנה השיר לא איבד את מקומו, להפך. בימי המחאות השונות בתקופת הקורונה, ימי בלפור ה״עליזים״, השיר קיבל רוח חדשה והפך להמנון המחאה. גם היום במחאה הנוכחית על נסיון ההפיכה המשפטית-שלטונית של הממשל הנוכחי, השיר מקבל את מקומו כשיר מוביל המחאה בגלל הטקסט שעודנו תואם את המצב ואת המחאה.
אולם ללהקת הדג נחש יש שירים רבים העוסקים במחאה. בחרתי לעשות חיבור בין ״זמן להתעורר״ שחוגג 10 שנים היום, ובין השיר ״בומבה״ שיצא ממש בשיא תקופת הקורונה הראשונה ותחילת המחאה בבלפור. כמובן שהמילים הן מרכז השיר, אולם במקרה הזה גם לקליפ יש ערך רב מאוד לטעמי. הקליפ אותו ביים יואב רודא, הוא אסופה של סרטונים, צילומים, תמונות וצילומים גרוטסקים (בעזרת איפור ועבודת עריכה) של חברי הלהקה ושל ההפגנות הרבות שהתרחשו אז (ניתן לראות את הקהל בהפגנות חובש מסיכות). יואב אסף בצורה מדוייקת צילומים הממחישים את התחושה שהייתה אז ונתן לה עוד פן גרוטסקי ומטריד.
לשמחתי הרבה, זה 15 שנים שאני עובד עם הלהקה ואנחנו כמעט משפחה. אני מעצב הבמה (תאורה, וידאו, תפאורה אם יש) של מופעי הלהקה ומצאתי לנכון לאחד בין שני המקורות השונים שתארתי כאן למעלה. האחד הוא הקליפ של ״בומבה״ והשני הוא השיר ״זמן להתעורר״. מכיוון שאת השיר ״בומבה״ ממעטים לבצע בהופעות, אני משלב על המסכים בבמה את הצילומי הקליפ שלו בזמן שהלהקה מבצעת את ״זמן להתעורר״. בפעם הראשונה שעשיתי זאת עברו בי צמרמורות עד כמה הקליפ מתאים לשיר אחר ועד כמה זה מדבר אל הקהל בהופעה.
אז לסיכום, אני ממליץ לכולם לצפות ולהאזין לקליפ של ״בומבה״, להאזין ל״זמן להתעורר״ (אפשר גם לצפות בקליפ שלקחתי בו חלק מאחורי המצלמות) והכי אני ממליץ - לבוא להופעה.

# data[].attributes.attachment_link.title
Hadag Nahash - Bomba (Prod. by Johnny Goldstein) הדג נחש - בומבה

# data[].attributes.headline
"מיליונים" - אתי אנקרי (2004)

# data[].attributes.subject
"מיליונים" - אתי אנקרי (2004)

# data[].attributes.body
מגישה: מיכל ווסר (דוגמה)

בשיר ובקליפ אנקרי מביעה מחאה חברתית-מעמדית.
השיר מרפרר למשבר הכלכלי הקשה שפקד את ישראל בשנת 2002 והוא מתאר את ההתמודדות של אשה, שעובדת קשה למחייתה, אך היא מושפלת על ידי הבנק ומוסדות המדינה.
בקליפ ניתן לצפות במגוון רחב של אנשים פשוטים שככל הנראה צריכים להתמודד עם אותה מציאות קשה ההופכת אותם לאזרחים "שקופים".
אנקרי ממחישה את מצבה האישי בקליפ בכך שכל חפציה המעטים, נמצאים על כרכרה והיא למעשה חסרת בית.
המסר: יש כמוה מיליונים של אנשים פשוטים שהופכים לשקופים בגלל מצבם הסוציו-אקונומי ואין מי שידאג להם או יראה אותם. בכך יש הפניית אצבע מאשימה כלפי הנהגת המדינה והבנקים.

(*אתם מוזמנים להגיב למטה אם יש לכם מחשבות נוספות בעניין.)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
אתי אנקרי הערוץ הרשמי

# data[].attributes.attachment_link.title
אתי אנקרי - מיליונים (הקליפ הרשמי)

# data[].attributes.body
אני מאוד אוהבת אומנות, ומגיל מאוד צעיר אני מבלה במוזיאונים בלונדון - שם משפחתי גרה. המוזיאון האהוב עלי הוא Victoria and Albert - מוזיאון ענק ומדהים, ויש שם אגף יפהפה של אופנה.
בחרתי את הבגד הזה, שנוצר בשנת 1673, וזה בגד חתונה לגברים.
הדוכס של יורק לבש את הבגד הזה לחתונתו.
מבחינה אופנתית ומבחינה היסטורית - לדעתי זה מרגש ויפהפה לראות!

https://collections.vam.ac.uk/item/O78912/wedding-suit-unknown/

# data[].attributes.headline
"book of Mormon", the musical (the best musical)-אור שמעוני

# data[].attributes.subject
"book of Mormon", the musical (the best musical)-אור שמעוני

# data[].attributes.body
"The book of Mormon" הוא מחזמר שנכתב, הולחן ונהפך לספר ע"י טריי פארקר, מאט סטון ורוברט לופז. הוא עלה לראשונה (בברודווי) בשנת 2011 ומאז רץ במספר מדינות וממשיך להיות אהוד ופופולרי.

המחזמר מציג את סיפורם של שני נערים (מורמונים) מסיונריים שנשלחים לעשות את השליחות שלהם באוגנדה-מקום בו הקשר בין דת (ואלוהים), לאנשים החיים שם הוא מקרי בהחלט. המשימה של המסיונריים המורמונים הוא להפיץ את האמונה שלהם ולגרום לאנשים נוספים להצטרף אליהם ולהיות מורמונים.  השניים נתקלים בקשיים רבים ואף שוקלים לוותר אך לבסוף מוצאים את הדרך (הלא שגרתית) להתחבר לאנשים בכפר ולגרום להם להאמין ולרצות להיות חלק מהמורמונים.
המחזמר מציג את חיי המורמונים, האמונות האיסורים וכו' בדרך סאטירית ומשעשעת (יש הנוטים להגיד שתכני המחזמר מבזים את המורמונים אך לידיעתי זוהי לא הכוונה ואף ישנם פרסומים על ה"playbill" המנסים למשוך אנשים להצטרף ולהיות חלק מהמורמונים).

בהסתכלות לאחור על המחזמר ועל המתרחש בו אני יכולה להעלות מספר נקודות למחשבה.
ניתן להניח כי נעשה צחוק מקבוצת אנשים מאמינים, שחיים בדרך מסוימת (שלא תואמת את חיי הנצרות ה"רגילים") וניסיון לגנות את האמונה שלהם.
אני מרגישה שמה שמנסים להעביר במחזמר הוא ביקורת על כך שהתפיסה הדתית שהם מחזיקים בה היא מיושנת ואינה תואמת למתרחש כיום. לעתים ניתן להרגיש כי החיים הדתיים הם מגבילים במובנים מסוימים וכך גם מוצגות הדמויות הראשיות. במשימה שלהם הם צריכים לפעול בדרכים המקובלות והידועות להם בכדי להצליח אך זהו לא המצב. הם מבינים לאט לאט שבתוך האמונה הגדולה לכל אחד יש דרכים משלו להיות "מורמוני טוב". השינוי מאיך שדת נתפסה פעם, לאיך שהיא נתפסת כיום.
נראה כי 2 הדמויות הראשיות עומדות במבחן מול האמונה שלהם ומול הדרך חיים שלהם.
בתוך כאוס אחד גדול שמתרחש על הבמה המסר הרגיש לי ברור- כל אחד הוא ייחודי ולכל אחד דרך להאמין ולחיות חיים דתיים. לא כולם יוכלו ללכת בדיוק לפי הספר (😉the mormon one) העיקר הוא למצוא את הדרך הנכונה לך וכיום זה הרבה יותר מקובל ממה שזה היה פעם.
*אגיד שזה יכול להתקשר גם לתופעת החילון הממשיכה לגדול, להתרחקות מהדת ולתפיסה הרווחת של ה"דתי לפי דעתי" או הדתי המודרני.

# data[].attributes.attachment_link.title
2012 Tony Awards - Book of Mormon Musical Opening Number - Hello

# data[].attributes.headline
Benjamin Belhassen: Beren and Lúthien  by J. R. R. Tolkien

# data[].attributes.subject
Benjamin Belhassen: Beren and Lúthien  by J. R. R. Tolkien

# data[].attributes.body
"Farewell sweet Earth and northern sky,

Forever blest, since here did lie,

And here with lissom limbs did run

Beneath the Moon, beneath the Sun,

Luthien Tinuviel,

More fair than mortal tongue can tell.

Though all to ruin fell the world,

And were dissolved, and backwards hurled,

Unmade, into the old abyss,

Yet were its making good for this,

The dusk, the dawn, the sky, the sea,

That Luthien for a time may be"

הציור "Lúthien Before Morgoth" של אלן לי הוא תיאור של סצנה מהרומן של טולקין  ברן ולוט'יין. בציור, לוט'יין, בתו של מלך האלפים, עומדת מול מורגות', המקור הבראשיתי של הרוע בעולם של טולקין. לוט'יין נמצאת במשימה להציל את אהובה ברן, איש בן תמותה, שנלכד על ידי שר האופל. סיפורם של ברן ולוט'יין הוא סיפור רב עוצמה ועמוק על אהבה, הקרבה וגבורה. בבסיסו, הסיפור חוקר את הthemes הנצחיים של אהבה ותמותה, וכמו גם את המאבק בין טוב לרע. ברן, בן תמותה, ולוט'יין, אלפית בת אלמוות, מתאהבים למרות המחסומים המעמדיים המפרידים ביניהם. אהבתם עומדת במבחן כשברן יוצא למסע מסוכן לגניבת תכשיט הסילמאריל מכתרו של אדון האופל מורגות'. ברן נכשל במשימה ונופל בשבי, ולוט'יין יוצאת למסע לצינוקות של מורג'ות כדי להצילו.בעוד ברן הוא אדם בן תמותה ולכן נתפס בדרך כלל כדמות הגיבור, למעשה לוטיין היא זאת שלוקחת על עצמה את תפקיד הגיבור. לוטיין היא זו שמחליטה לחלץ את ברן ממעוז מורגות', והיא משתמשת בכוחות הקסם שלה כדי ליצור אשליות ולהתחמק מסכנה במסעם. בנוסף, לוטיין הוא שמתמודד מול מורגות' בקרב אחד על אחד, תוך שימוש בשכלה ובערמומיות שלה כדי לתמרן את אדון האופל ובסופו של דבר לזכות בסילמאריל. ברן, בינתיים, מוצג לעתים קרובות כפגיע וזקוק להגנה, כאשר לוטיין לוקחת על עצמה את תפקיד המגן והמוביל. היפוך זה של תפקידים מגדריים מסורתיים מאתגר את נרטיב מסע הגיבור הטיפוסי שנשלט לרוב על ידי דמויות גבריות. במקום זאת, הסיפור מתרכז סביב מסעה של לוטיין והפיכתה לדמות הרואית. בחרתי ביצירה זאת בעקבות ההיקשרות ארוכת השנים שלי לספרים של טולקין והמשמעות שניתן להפיק מהם לחיי היום יום שלנו. כל שנה אני קורא את ספריו מחדש (טקס שנתי).

# data[].attributes.body
השיר הזה הוא נצחי, אני אעיז ואומר לא רק לי, אלא לכולם(כנראה בגלל שהוא נכנס לטעם המכתיב של גלגלץ). השיר הזה מלווה אותי מילדות בתקופות שונות. אני זוכר שהקרינו אותו בימי זיכרון לנופלים בבית הספר. או כשגרתי באיטליה והבנתי שהשיר הוא קריאה לבית, למה שאתה מתגעגע אליו, לעצב שזה נותן ומכביד עליך.

קראתי גרסאות שונות על כתיבת השיר. בעקרון ג'יימס הטפילד היה בטור(TOUR) והוא התגעגע לחברתו/בית וכך השיר נולד. הוא היסס לשחרר את השיר כי הוא לא תאם את הז'אנר שמטאליקה הלכה איתו עד אז ובסוף זה הפך לאחד מהלהיטים הכי גדולים שלהם, ויצאו לו אינספור קאברס(הרוב מתאימים לבפנים של האסלה).

השיר כמו האלבום הוא שנוי במחלוקת, הוא פריצה של מטאליקה למיין סטרים. ולכן הוא מחלק את המעריצים שלהם. באמירות שהם מכרו את עצמם או סירוב לשמוע מאלבום X שהוציאו והלאה. אך, לדעתי רוב מעריצי מטאליקה הכירו את מטאליקה דרך האלבום הזה,BLACK ALBUM(גם השם רומז לאלבום אחר).

אני חושב שהשיר נוגע לכל אחד בנקודה שלו ונוגע בזמנים שונים בנקודות שונות של אותו אדם.

# data[].attributes.attachment_link.title
Metallica: Nothing Else Matters (Official Music Video)

# data[].attributes.headline
איתי תלם - "הנוקמים - סוף המשחק, הקרב האחרון"

# data[].attributes.subject
איתי תלם - "הנוקמים - סוף המשחק, הקרב האחרון"

# data[].attributes.body
בחרתי בסצנה/תמונה מתוך הסרט "הנוקמים סוף המשחק", אנו רואים את הקרב של צבא תאנוס "הרע" נגד הנוקמים "הטוב".
סדרת "היקום המקביל של מארוול" עוקבת אחרי שלל גיבורי על: ספיידרמן, הענק הירוק, קפטן אמריקה, הפנתר השחור ועוד אשר מטרה היא להציל את העולם מכוחות הרשע שרוצה להשתלט על העולם.
סרטי מארוול יוצרים אצלי התרגשות עצומה בין שלל הערכים הנמצאים בסרטים השונים, כמו הטוב מול הרע, מה זה טוב ורע?, קלוניאליזם, טריטוריה, לאומיות שחורים ולבנים ועוד
למרות היותו של מארוול כמדע בדיוני בשבילי הוא יצירת אומנות הכוללת את העולם העכשווי והעתידי לבוא אלינו אם לא נלמד לחיות ביחד
הסדרה כוללת כל כך הרבה מסתם גיבורי על וטומנת בחובו ערכים חשובים

# data[].attributes.headline
רותם קרלינסקי- "IN LOVE WITH YOUR LOVE" - אלכס פרפורי 

# data[].attributes.subject
רותם קרלינסקי- "IN LOVE WITH YOUR LOVE" - אלכס פרפורי 

# data[].attributes.body
בחרתי בצילום של אלכס פרפורי שהיא צלמת רחוב שמתעדת את חיי היום יום. בחרתי דווקא בצילום הזה כי הרגיש לי שהמשמעות של תמונה שמראה אהבה בין זוג מן המגזר הדתי-חרדי היא מיוחדת וחשובה. הצלמת אלכס פרפורי היא צלמת חילונית שלרוב מזוהה עם בדעותיה עם השמאל, היא לרוב מצלמת את החיים בתל אביב שהם ברובם חילונים ומשדרים משהו מאוד מסויים ודווקא התצלום של זוג דתי, אוהב מביא איזה שהיא פתיחות מסויימת, איזו שהיא תחושה של אחדות. אני חושבת שהקונפליקט בין החברה החילונית לחברה החרדית הוא רחב וגדול ואחד הגורמים המשמעותיים לכך הוא חוסר הידע שיש לשתי החברות אחת על השניה. בעייני, הצילום הזה פותח לנו את העיינים כחברה חילונית ומביא לנו דוגמה לאהבה, לרגש שקיים בחברה החרדית. התמונה נלקחה בתל אביב- מה שעוד יותר מקרב ומחבר בנינו.

# data[].attributes.headline
ניבין מנסור 

# data[].attributes.subject
ניבין מנסור 

# data[].attributes.body
אני בוחרת בתמונה של lucas-cranach-adam-and-eve
משך אותי בתמונה הוא גודל האחריות שמתבטא בתמונה, האחריות שנטולה על כתפיהם של אבותינו אדם וחוה, כאחראים על מולדתנו בארץ ולא בגן עדן, "כגודל החירות כן כובד האחריות" אדם וחוה חיו בגן עדן בחירות מלאה אך הם התבקשו לא לגעת בעץ מסוים. יחד עם זאת הקונפליקטים שטמונים ביצירה הנראים לעין המתבונן. המבטים התנועות הקפואות, הצבעים, והנוכחים בתמונה ליד אדם וחוה מחיות, צמחים, נוף וצבעים. אומנם התמונה נראית לפתע כפשוטה, אך היא מלאה חיים וסיפורים. בנוסף להכל משך אותי ליצירה שהיא מבליטה את חשיבותה של חוה כדמות דומיננטית משפיעה "לטוב ולרע". תלוי איך ומי מפרש את הדברים.

יחד עם זאת הסיפור של אדם וחוה הוזכר בקוראן המופלא של המוסלמים. הסיפור גם ידוע מאוד בתרבות הערבית המוסלמית.
בקוראן הסיפור של אדם וחוה מובלט מזווית אחרת ושונה ממה שידוע אצל שאר הדתות, ומה שמעניין שהקוראן מאפשר לקרוא את הסיפור כטקסט כתוב כמובן, יחד עם זאת מאפשר לשמוע את הסיפור כשיר עם אלמנטים מוזיקאליים וזה מדהים ומרגש מאוד בעיניי. אשר התיווי של המוזיקה מוסיף אפקטים שלו מרגישים אותו בטקסט כתוב. והיא מזקקת ומנתחת את כל הפרמטרים בסיפור בקצב ובהרמוניה שונה. בהיבט אחר ביצירה היא מזכירה תקופת עידן הרנסאנס שלמדנו בהיסטוריה, והתחייה של העולם הפגני היפה והמפואר וחשיבות הכתיבה והיצירות היפות.

# data[].attributes.headline
סער לנציאנו - Why

# data[].attributes.subject
סער לנציאנו - Why

# data[].attributes.body
לא יכלתי לחשוב על יצירה מתאימה יותר מאשר שירו הבאמת מדהים של ג׳ונת׳ן לארסון - "Why". שיר שעוסק בשאלה האולי הכי גדולה מכולן: למה אנחנו עושים אמנות?
השיר הזה נכתב כחלק מהמחזה ״Tick Tick Boom" פרי עטו ובכיכובו של לארסון. המחזה, שבתחילה עלה בשנת 1990 כמופע יחיד של לארסון ומאוחר יותר עובד מחדש כמחזה בהשתתפות שלושה שחקנים (זו גם הגרסה שזכתה לעיבוד קולנועי/סטרימינגי בבימויו של לין מנואל מירנדה ובכיכובו של אנדרו גארפילד, שגם זכה באוסקר על תפקידו כג׳ונת׳ן), עוסק בג׳ונתן עצמו שעובר את משבר גיל ה-30 בארצות הברית של שנות התשעים, בעודו מנסה לכתוב את המחזה שישנה את חייו ויהפוך אותו לשם דבר בברודוויי, לאורך הסרט, אנו רואים את ג׳ונתן רודף אחר החלום שלו ליצור, כשסביבתו מתערערת אט אט נוכח מגפת האיידס. ג׳ונתן עצמו, נפטר יום לפני שזכה לראות את הצגת הבכורה של המחזה השני שהוא כתב ״רנט״, שהפך אותו לקולו של דור בתיאטרון. לכן, הסרט הזה משמעותי עבורי כל כך שאני מעז לומר שכל אדם, ובמיוחד כל אמן, צריך לצפות בו לפחות פעם אחת בחייו. זה סרט שהולך איתי יום יום בראש כמו מנטרה שמראה לי את הדרך, ואם זה לא מספיק, עיצבתי פוסטר שכולל את מילות השיר כדי שכל פעם שאני מעז לפקפק בעצמי, אני, וכל מי שמגיע אליי לאולפן, ייזכר למה אנחנו עושים אמנות

# data[].attributes.attachment_link.title
tick, tick… BOOM! | Andrew Garfield Sings “Why” - Official Clip | Netflix

# data[].attributes.headline
Because Of You- Kelly Clarkson לינוי אזולאי

# data[].attributes.subject
Because Of You- Kelly Clarkson לינוי אזולאי

# data[].attributes.body
vaהשיר נכתב על רקע עזיבתו של אביה של קלי קלארסון ועל האופן שבו הילדות הטראומתית שחוותה משפיע על ההווה. בחרתי ביצירה הזו משום שהיא פוגשת אותי במקום אישי, כשהשיר רק יצא הייתי בת 10 והייתי שרה אותו בקולי קולות, מבלי להבין את המשמעות. היום, אני מאזינה לשיר הזה וההקשר השתנה- משיר יפה ומרגש השיר הפך למשהו שמלווה אותי באופן אישי, עם ההתמודדויות שקשורות לפוסט טראומה.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kelly Clarkson - Because Of You (Official HD Video)