# data[].attributes.headline
Як формуються родинні цінності — і що дитина запам’ятає назавжди

# data[].attributes.subject
Як формуються родинні цінності — і що дитина запам’ятає назавжди

# data[].attributes.body
Що таке родинні цінності — і чому це не “загальні фрази”

Цінності — це не слова на стіні й не “настанови” про мораль.

Це — щоденна поведінка, ваші реакції, тон розмови за сніданком, ваші “ні” та “так”, те, як ви сваритесь і як миритесь, як обіймаєте, коли дитині страшно.

І найголовніше — це атмосфера, яка не створюється словами, а вбирається через досвід.

Як формується система цінностей у дитини

✅ 0–7 років: Цінності вбираються через емоційний досвід. Дитина “вбирає родину шкірою” — вона не розуміє значення, але запам’ятовує відчуття.

“Мене чують чи ігнорують?” “Зі мною говорять ніжно чи різко?”

✅ 7–12 років: Починає формуватись свідоме розуміння “добре — погано”, але опора — досі на батьківські реакції.

“Як тато поводиться, коли хтось просить допомоги?” “Що мама каже, коли бачить несправедливість?”

✅ 12–16 років: Дитина перевіряє цінності на міцність — сперечається, протестує, шукає своїх “авторитетів” поза родиною. Але те, що глибоко засвоєне вдома, залишається основою.

Що саме запам’ятає дитина

🔸 Як ви ставитесь до неї в моменти слабкості

Коли розбита чашка. Коли поганий настрій. Коли вона не виправдала очікувань.

🔸 Чи дозволено бути собою

Чи має вона право плакати, радіти, говорити “ні”, бути втомленою.

🔸 Як ви говорите одне про одного

Навіть після сварки. Особливо — після сварки.

🔸 Які “ритуали любові” були у вас

Обійми на ніч, недільні млинці, слова підтримки перед школою. Це те, що залишиться в серці.

✅ Як формувати цінності щодня

1. Називайте вголос те, що вважаєте важливим.

“Нам важливо допомагати одне одному.” “Ми не кричимо, коли злі.”

2. Пояснюйте свої вчинки.

Діти не вгадують сенс. Їм важливо чути: “Я вибачився, бо поважаю цю людину, навіть якщо вона помилилася.”

3. Створіть сімейні звички.

Хоча б одна спільна вечеря на тиждень. Хоча б одна добра справа разом щомісяця.

4. Пам’ятайте: ви — не ідеал, ви — приклад.

Не варто бути бездоганними. Варто бути живими, чесними й готовими виправляти свої помилки.

І наостанок — фраза, яку дитина точно запам’ятає

“Я завжди тебе люблю — навіть коли злюсь, навіть коли щось не виходить.”

Це — головна цінність. Бо дитина, яка відчуває любов без умов, виростає сильною всередині.

Цінності — це голос, який дитина почує в собі через багато років. Не ваш голос — а вже її. Коли вона буде далеко від дому, коли стоятиме перед складним вибором, коли світ навколо хитатиметься — саме цінності, які ви вкладали щодня, стануть її внутрішнім компасом. І навіть якщо вона колись відкине їх — але не зруйнує, бо справжні цінності не зникають. Вони лишаються глибоко — як ваша любов.

# data[].attributes.headline
Як підтримати дитину під час невдачі 

# data[].attributes.subject
Як підтримати дитину під час невдачі 

# data[].attributes.body
У віці приблизно від 5 до 7 років, дитина надто гостро сприймає невдачі та засмучується, коли щось не виходить.

Як батьки можуть підтримати в такі періоди:

1️⃣ Змініть власне ставлення до невдач, та проговоріть, що важливий будь-який досвід.

2️⃣ Наголошуйте на зусиллях та на процесі гри чи навчання. Зробіть його захопливим та цікавим, не концентруйтесь на виграші чи програші.

3️⃣ Демонструйте свою любов завжди та без жодних умов.

4️⃣ Техніка «найгірший сценарій» що станеться у найгіршому випадку? І чи так це насправді жахливо? Дайте можливість дитині поміркувати.

5️⃣ Обговоріть ситуацію, вислухайте дитину та запропонуйте різні сценарії на майбутнє. Можна програти ситуацію.

6️⃣ Говоріть з дитиною про успіхи та невдачі, читайте біографію або історії успішних людей. У яких також були невдачі.

І пам’ятайте, помилка - це завжди частина успіху. Точка зросту та шанс на вдосконалення.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Оригінальна гра, яка допоможе дитині запам'ятати частини обличчя 

# data[].attributes.subject
Оригінальна гра, яка допоможе дитині запам'ятати частини обличчя 

# data[].attributes.headline
Пʼять причин дитячої агресії 

# data[].attributes.subject
Пʼять причин дитячої агресії 

# data[].attributes.body
1️⃣ Негативна самооцінка («Я поганий і поводжуся як поганий»).

Ваші дії 👉🏻 Якомога частіше хвалити дитину, не соромитися проявляти любов до неї.

2️⃣ Страх (захисна агресія).

Ваші дії 👉🏻 Навчіть дитину захищати себе, словесно висловлюючи свою агресивність, визначаючи власний емоційний стан.

3️⃣ Реакція на заборону (дитина не отримує те, що їй потрібно).

Ваші дії 👉🏻 У розумних межах необхідно дозволяти дитині бути незалежною. У разі відмови аргументовано поясніть причину заборони.

4️⃣ Втома (розбалансування нервових процесів).

Ваші дії 👉🏻 Коли діти втомлюються, їхнє збудження починає наростати. Від цього вони втомлюються ще більше, і справа закінчується зривом. У такому стані дитина не може заспокоїтися сама, допоможіть їй: обійміть, посадіть на коліна, нашіптуйте на вушко щось лагідне і спокійне.

5️⃣ Переадресація агресії («Як поводилися зі мною, так і я буду поводитися з іншими»).

Ваші дії 👉🏻 Якщо в сім'ї б'ються, кричать один на одного або дитина виявляється крайньою у сварках батьків, вона переймає цей стиль поведінки.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
20 порад: Як мотивувати мовчазних дітей до спілкування

# data[].attributes.subject
20 порад: Як мотивувати мовчазних дітей до спілкування

# data[].attributes.body
Мовчазні діти можуть уникати спілкування через сором’язливість, невпевненість чи внутрішні страхи. Важливо підтримати їх, не створюючи тиску, і допомогти знайти впевненість у вираженні своїх думок.

✍️1. Почніть із ненав’язливого спілкування

Підтримуйте легкі, невимушені розмови на теми, які дитина любить (улюблені ігри, книги, мультфільми).

2. Створіть безпечне середовище

Дитина охочіше спілкуватиметься, якщо знатиме, що її не критикуватимуть чи осуджуватимуть за її думки.

3. Показуйте приклад відкритого спілкування

Говоріть із дитиною щиро та відкрито, показуючи, що спілкування — це спосіб обміну ідеями та почуттями.

4. Заохочуйте ігри, які потребують комунікації

Настільні ігри, рольові завдання чи театральні постановки допомагають дитині навчитися взаємодіяти з іншими.

5. Хваліть за будь-які спроби спілкування

Навіть короткі відповіді чи жести заслуговують на похвалу. Це мотивує дитину продовжувати спроби.

6. Давайте вибір

Запитуйте: "Чай чи сік?", "Книжку чи гру?", щоб дитина звикала висловлювати свої думки і бажання.

7. Уникайте тиску

Не змушуйте дитину говорити, якщо вона цього не хоче. Надмірний тиск може посилити її замкнутість.

8. Запитуйте про її інтереси

Задавайте питання про те, що їй подобається, наприклад, про її улюблених героїв чи хобі.

9. Використовуйте творчість

Малювання, створення аплікацій чи ліплення допомагають дитині виражати свої почуття і думки через творчість.

10. Проводьте час разом без очікування відповіді

Просто перебуваючи поруч, ви створюєте довірливу атмосферу, яка згодом спонукатиме до розмови.

11. Навчайте через гру

За допомогою лялькового театру чи ігор із персонажами допомагайте дитині висловлювати свої емоції.

12. Не перебивайте

Дозвольте дитині завершити свою думку, навіть якщо це займає більше часу.

13. Ставте відкриті запитання

Уникайте запитань, на які можна відповісти лише "так" чи "ні". Наприклад, "Що тобі найбільше сподобалося сьогодні?".

14. Давайте завдання, що потребують комунікації

Просіть дитину допомогти замовити їжу чи запитати щось у продавця в магазині.

15. Не порівнюйте дитину з іншими

Порівняння може знизити самооцінку. Підкреслюйте її унікальність і досягнення.

16. Заохочуйте соціальні контакти

Запрошуйте друзів дитини на спільні ігри чи прогулянки, щоб вона могла практикувати спілкування в комфортному середовищі.

17. Навчайте самовираженню через музику чи танці

Такі види активності дозволяють дитині проявити себе без слів і з часом стати впевненішою у вербальному спілкуванні.

18. Запропонуйте писати або малювати

Щоденник або листи до уявного друга допомагають дитині формулювати думки, що пізніше полегшить спілкування.

19. Підтримуйте контакт із педагогами

Вчителі можуть допомогти створити дружнє середовище у школі, де дитина почуватиметься комфортно.

20. Звертайтеся за допомогою до спеціалістів

Якщо дитина залишається мовчазною протягом тривалого часу, консультація з психологом допоможе знайти причини цього стану і розробити стратегію допомоги.

❗️ Якщо у Вашої дитини є порушення мовлення, слуху або соціо-культурні особливі потреби (або Ви підозрюєте, що вони можливі), то обов'язково зверніться за консультацією до фахівців!

Цей матеріал підготовлено за працями: Томас Гордон, Сью Джонсон, Лоренс Стейнберг, Елізабет Кюблер-Росс, Естер Перель, Вірджинія Сатір .

# data[].attributes.headline
Проблеми дитячої імпульсивності та методи її корекції: як допомогти дитині керувати собою без тиску і покарань

# data[].attributes.subject
Проблеми дитячої імпульсивності та методи її корекції: як допомогти дитині керувати собою без тиску і покарань

# data[].attributes.body
Імпульсивність — це не «непослух» і не «виховна недбалість». Це особливість розвитку нервової системи дитини, коли реакція випереджає усвідомлення. Така поведінка характерна для багатьох дітей, особливо до 10 років. Проблема виникає тоді, коли імпульсивність стає постійною: дитина різко реагує на дрібниці, перебиває, штовхається, не зупиняється вчасно, шкодує лише «після», але не передбачає наслідків.

Імпульсивність у дітей пов’язана з ще незрілими зонами мозку, зокрема префронтальною корою, яка відповідає за контроль, планування та регуляцію емоцій. Це не вада — це зона розвитку, яка потребує часу, підтримки та правильних умов.

Як проявляється імпульсивність у дітей?

Раптові емоційні вибухи без очевидної причини

Часті бійки, перебивання, нетерпимість

Неможливість чекати своєї черги, постійне втручання в гру інших

Імпульсивні вчинки: вибіг на дорогу, схопив чужу річ

Недовершення справ, швидке перемикання уваги

Часті вибачення без реальної зміни: «Я не хотів», але ситуація повторюється

У чому причина імпульсивності?

1. Незрілість мозкових структур

Префронтальна кора розвивається повільно. У деяких дітей — із затримкою порівняно з ровесниками.

2. Сильна чутливість нервової системи

Чутливі або виснажені діти реагують швидше та емоційніше.

3. Недостатній досвід саморегуляції

Діти вчаться контролювати себе, лише маючи досвід у безпечному середовищі, а не під тиском.

4. Синдром дефіциту уваги з гіперактивністю (СДУГ)

Імпульсивність — один з основних симптомів. Потрібна професійна оцінка.

5. Невисловлені емоції або хронічний стрес

Імпульсивна поведінка може бути наслідком тривоги, страху або пригнічення.

6. Сенсорна гіперчутливість

Шум, яскраве світло, дотики можуть перевантажувати дитину, провокуючи імпульсивні реакції.

Чого не варто робити:

❌ Кричати або карати — це поглиблює збудження

❌ Вішати ярлики: «істерик», «некерований»

❌ Очікувати миттєвих змін — це довгий процес

❌ Застосовувати сувору дисципліну замість навчання навичкам

Як допомогти дитині?

1. Вчіть «паузі перед дією»

Формула: Зупинись → Подумай → Дій

Ігри:

«Світлофор»: червоне — стоп, жовте — подихай, зелене — дія

Картка «Пауза», яку дитина піднімає сама, коли відчуває злість

2. Називайте емоції й відображайте їх

«Ти розсердився, бо не зміг одразу сказати. Це нормально. Давай спробуємо по-іншому.»

Це вчить дитину бачити свої реакції, а не лише діяти під впливом імпульсу.

3. Розвивайте саморегуляцію через гру

Дихальні вправи: «надми кульку», «дихаємо як черепаха»

Ігри на самоконтроль: «Море хвилюється», «Завмри»

Тілесні ритуали: стискання м’яча, биття по подушці, «розтягування страху»

4. Знижуйте фоновий стрес

Спокійне середовище, передбачуваність, режим, мінімум подразників — усе це знижує імпульсивність.

5. Пояснюйте причинно-наслідкові зв’язки

«Коли ти вдарив — друг засмутився. Якщо хочеш сказати — краще ось так…»

Це дає дитині зрозумілу модель дії, а не сором.

6. Створіть набір “стратегій замість вибуху”

Намалювати злість

Написати, що дратує

Піти в інший простір

Зробити три глибокі вдихи

7. Допомагайте планувати

Чек-листи, «як діяти, коли злюсь», планування дня, візуальні розклади — допомагають передбачати й контролювати події.

8. Підкреслюйте зусилля

«Ти стримався — це справжня перемога!»

Навіть маленькі кроки мають значення.

Коли звертатися до фахівця?

Імпульсивність шкодить навчальному процесу, соціалізації, безпеці

Дитина не може контролювати себе навіть у звичних умовах

Поведінка супроводжується агресією, тривогою, регресом або фобіями

Підозра на СДУГ, сенсорні порушення або затримку розвитку

Консультація дитячого психолога, нейропсихолога або невролога допоможе визначити глибину проблеми та підібрати план підтримки.

Висновок: імпульсивність — не ворог, а запрошення до навчання

# data[].attributes.headline
Як навчити дитину визнавати свою провину без сорому і приниження

# data[].attributes.subject
Як навчити дитину визнавати свою провину без сорому і приниження

# data[].attributes.body
Як навчити дитину визнавати свою провину без сорому і приниження: виховання відповідальності через повагу, а не страх

Більшість дітей намагаються уникати визнання провини — не тому, що не розуміють, що зробили щось не так, а, тому що бояться втратити любов, відчути сором, бути осміяними або приниженими.

Коли дитина постійно чує: «Знову ти!», «Скільки можна?», «Ти завжди все псуєш!», вона не вчиться відповідальності — вона вчиться оборонятись, брехати, мовчати або перекладати провину.

Щоб дитина вміла чесно сказати: «Я винен/вина» і зробити крок до відновлення, потрібне середовище, де помилка — це не ганьба, а запрошення до навчання.

🧠 Чому дітям важко визнавати провину?

1. Сором сприймається як загроза

Дитина ототожнює себе з помилкою: «Я зробив щось не так» = «Я поганий». Це підриває її образ себе.

2. Страх втрати любові

Якщо після помилки дитину карають дистанцією, мовчанням або агресією, вона вчиться: «Мене люблять тільки тоді, коли я ідеальний».

3. Попередній досвід покарання

Досвід болючих реакцій батьків (фізичних або словесних) формує модель: краще сховатися, ніж чесно визнати.

4. Відсутність моделі вибачення у дорослих

Якщо батьки самі не визнають власних помилок, дитина не має позитивного прикладу для наслідування.

5. Недостатній розвиток емоційної грамотності

Дитина може не вміти усвідомити, назвати й проговорити, що саме вона відчуває і що сталося.

6. Перфекціонізм, прищеплений дорослими

Якщо в родині культивується образ "ідеальної дитини", помилка сприймається як катастрофа.

Що не варто робити:

- ❌ Перетворювати розмову на допит: «Зізнавайся! Скажи все!»

- ❌ Залякувати наслідками: «Подивимось, що з тобою буде!»

- ❌ Ганьбити перед іншими: «Бачите, який у нас син/донька...»

- ❌ Змушувати вибачатися «на автоматі» без усвідомлення

- ❌ Вимагати від дитини пояснення, до яких вона не готова: «Чому ти так зробив?» — коли вона сама ще не розуміє

Визнання провини — це не результат покори, а прояв довіри.

✅ Як навчити дитину визнавати провину конструктивно?

1. Відокремлюйте особистість дитини від її вчинку

«Ти не поганий. Ти просто зробив щось, що засмутило когось. Але ми можемо це виправити.»

✅ Це базовий принцип безпечної прив’язаності: дитина — завжди прийнята, навіть якщо її вчинки вимагають корекції.

2. Залишайте "міст назад"

«Я бачу, що тобі складно. Але ми можемо поговорити. Я тут — не для того, щоб сварити, а щоб зрозуміти.»

✅ Це формує атмосферу, в якій зізнання — це не кінець, а початок розв’язання.

3. Пояснюйте, навіщо визнавати провину

«Коли ти визнаєш — це показує твою силу. Це означає, що ти готовий будувати, а не тікати.»

✅ Варто навчити дитину, що відповідальність — це не тягар, а інструмент зростання.

4. Навчайте мові вибачення і відновлення

«Я розбив склянку — це було випадково. Я приберу й постараюся бути уважнішим.»

✅ Важливо навчити дитину не просто казати «вибач», а розуміти й відновлювати стосунок або ситуацію.

5. Давайте час на усвідомлення

«Тобі не обов’язково говорити зараз. Подумай. Коли будеш готовий — я вислухаю тебе.»

✅ Це дає дитині шанс дозріти до визнання без тиску, а також вчить емоційній паузі.

6. Давайте приклад власної відповідальності

«Я зробив помилку. Я неправильно зреагував. Вибач, я вчуся разом з тобою.»

✅ Така поведінка вчить більше, ніж будь-яке повчання. І створює емоційний простір для чесності.

7. Навчайте емпатії через рефлексію

«Як ти думаєш, як себе почував інший, коли ти це зробив?»

✅ Це не про провину, а про розуміння. А з розуміння народжується зріла відповідальність.

🧭 Коли звертатись до фахівця?

- Дитина завжди заперечує очевидне, навіть у спокійних умовах

- Уникає будь-якого обговорення, мовчить або тікає

- Часто звинувачує інших, не бере на себе жодної частини відповідальності

- Реагує надмірним соромом або самопокаранням

- Батьки самі не вміють визнавати провину, але хочуть навчити цьому дитину

Консультація з дитячим психологом допоможе побудувати здорову модель відповідальності, без травмування і тиску.

💡 Висновок: справжня відповідальність — не страх перед покаранням, а сміливість бути чесним

# data[].attributes.headline
Нейрогімнастика для мозку — вправа для розвитку обох півкуль!

# data[].attributes.subject
Нейрогімнастика для мозку — вправа для розвитку обох півкуль!

# data[].attributes.headline
Гра на розвиток уваги

# data[].attributes.subject
Гра на розвиток уваги

# data[].attributes.headline
Складання речень

# data[].attributes.subject
Складання речень

# data[].attributes.body
Вік дітей: 5-7 років.

ХІД:

Дитині або дітям (якщо роботу проводять із групою), пропонують три слова, не пов'язані між собою за значенням, наприклад:

—  озеро, олівець, ведмідь;

—  річка, ручка, собака;

—  дерево, тигр, людина;

—  міст, людина, зошит тощо.

Відтак пропонують скласти якомога більше речень, до яких обов’язково входили б усі три слова (можна змінювати кількість і відмінок цих слів, а також використовувати, крім цих, інші слова]. Час на виконання завдання становить 10 хв. на груповому занятті і 10-15 хв. за умови індивідуального заняття.

Примітка. Відповіді дітей можуть бути банальними: «Ведмідь викинув олівець в озеро». Утім можуть бути і складними, з уведенням нових об'єктів: «Хлопчик узяв олівець і намалював ведмедя, який ловив рибу в озері». Відповіді  можуть бути та по-справжньому творчими, цікавими: «Хлопчик, тонкий, як олівець, стояв біля озера, що ревіло, як ведмідь».

Ця гра розвиває здатність встановлювати зв’язки між предметами і явищами, творчо мислити, створювати нові цілісні образи з розрізнених предметів.

Рекомендації: Якщо дитина працює індивідуально, дорослий (хтось з батьків, вихователь чи практичний психолог теж має вигадати власне речення із запропонованих слів, аби у такий спосіб продемонструвати, які ще можуть бути зв’язки між названими предметами. За групової форми роботи важливо вислухати речення кожного з дітей. Доцільно заохотити тих хто придумав найоригінальніші речення. Але ще важливіше обґрунтувати, чому саме та чи та відповідь цікава або ні.

Оброблення результатів:

За кожне складене речення дітям ставлять бали від 1 до 3 залежно від рівня оригінальності.

Висновки про рівень розвитку:

—  понад 10 балів — високий;

—  від 7 до 9 балів — середній;

—  від 0 до 6 балів — низький.

# data[].attributes.headline
Дитячий плач та фрази, яких краще уникати 

# data[].attributes.subject
Дитячий плач та фрази, яких краще уникати 

# data[].attributes.body
«Хлопчики не плачуть!» і «Принцеси так себе не поводять!»

«А що як зараз прийде принц і побачить, як ти ревеш?»

«Як соромно! Хто це у нас так плаче?»

«Не треба, не плач, досить! Ти така негарна, коли плачеш!»

Ці фрази призводять до того, що дитина блокує свої емоції та заборонятиме їх собі у дорослому віці!

Плач - природний механізм, що допомагає відкрити кран, коли в трубі занадто високий тиск, випустити пару, коли все кипить, відкрити шлюз, коли річка розливається.

Що станеться в такій ситуації з краном, парою або шлюзом, якщо ми не втрутимося? Ваша дитина, на щастя, не вибухне, але є ризик, що невидимий вибух станеться всередині неї. Плач допомагає нам випускати емоції, яким потрібен вихід; він дозволяє знизити напругу, що створюють страхи; він допомагає показати, що нам погано, складно і неприємно, якщо ми не можемо висловити своїх почуттів іншим чином. Діти — маленькі, і тому вони не можуть так тонко розуміти і переробляти свої почуття, щоб їм було не потрібно плакати. З часом вони цьому навчаться.

Ось що може статися з дитиною, якщо її стримують слова і фрази дорослих, про які ми згадували вище❗️

➖Вона стримуватиметься, пригнічуватиме свої емоції і рано чи пізно зламається, подібно до воріт шлюзу, не відчиненого вчасно. Вивільнені емоції виявляться в словесній та фізичній агресії, а дитина все більше замикатиметься в собі, виявляючи ознаки депресії.

➖Вона звикне думати, що почуття треба приховувати, і почне поводитися неприродно. Наприклад, стане маленьким тираном, щоб приховати свою слабкість, і надалі їй буде складно проявити себе, наприклад, на навчанні або на роботі.

➖Вона змириться з тим, що не можна вільно висловлювати свої почуття, що за слабкість і страхи її засуджують. Висловлювати почуття вона не буде ні на роботі, ні у власній родині, ні зі своїми батьками.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Ці 3 помилки можуть зіпсувати стосунки з дитиною

# data[].attributes.subject
Ці 3 помилки можуть зіпсувати стосунки з дитиною

# data[].attributes.body
1️⃣ Оцінювати дитину, а не її вчинок.

Коли ми сердимося — важливо говорити не про особистість дитини, а про ситуацію чи поведінку.

Замість: «Ти поганий» — краще: «Мене засмутило те, що сталося».

Емоція мине, а от відчуття «зі мною щось не так» — може залишитися надовго.

Обирайте м’який тон і говоріть про свої почуття, а не висувайте звинувачення.

2️⃣ Вимагати стриманості лише від дитини.

Якщо ви самі зриваєтеся, кричите або караєте, очікувати спокою від дитини — неефективно.

Покажіть власним прикладом, як розв'язувати проблеми без агресії.

Саме ваша модель поведінки формує внутрішній світ дитини.

3️⃣ Мовчати про свої межі та терпіти.

Дитина не вгадуватиме, що вам неприємно чи боляче.

Вона не бачить меж, якщо ви про них не говорите.

Навчіть поважати свої почуття й потреби — на власному прикладі.

Поясніть, що терпіти й мовчати — не норма.

🤝 Міцні стосунки з дітьми будуються не на контролі, а на повазі та взаємному розумінні.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Як навчити дитину емпатії?

# data[].attributes.subject
Як навчити дитину емпатії?

# data[].attributes.body
Ось 4 прості кроки 👌🏻

Це одна з моїх улюблених тем, і я не втомлюсь повторювати: наше щастя і сенс життя — не лише в математиці, прописах чи «намалюй кружечок» (хоч і це, безумовно, важливо).

А в тому, щоб виростити людину. Згодні?

Бути хорошою людиною — не означає бути ідеальним. Для мене це означає:

➖ відчувати — себе та інших;

➖ уміти будувати глибокі стосунки — із собою та з оточенням;

➖ любити — себе, інших і цей світ.

Як цьому навчити?

1️⃣ Говоріть з дитиною не тільки про справи.

Почуття, стосунки, ситуації — важливі теми для щоденного обговорення. Не повчайте — слухайте й запитуйте. Поміркуйте разом, чому той хлопчик засмутився, а та дівчинка образилась.

2️⃣ Діліться власними емоціями.

Не варто перевантажувати дитину дорослими проблемами, але щиро розкажіть, як минув ваш день, як ви себе почуваєте. Не завжди ж бути «вічно доброю та усміхненою». Емоції — це нормально.

3️⃣ Навчайте співчуттю на прикладах.

Тато захворів — приготуємо йому теплий чай. На вулиці голодне кошеня — погодуймо. У сусідів біда — підтримаємо. Хіба може бути інакше?

4️⃣ Розкажіть, як поводитись у різних ситуаціях.

Що робити, коли комусь погано. Кому і коли варто поступитися місцем у транспорті.

Це має стати так само природно, як перейти дорогу на зелений сигнал чи оплатити проїзд.

Навчаючи емпатії, ми даємо дітям щось більше за знання — ми даємо їм основу для справжнього, глибокого життя.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Визначення емоційного стану дитини

# data[].attributes.subject
Визначення емоційного стану дитини

# data[].attributes.body
Визначити емоційний стан дитини можна за допомогою спостереження за її поведінкою, мімікою, жестами та реакціями, а також через спілкування та обговорення її почуттів. Важливо звертати увагу на зміни в настрої, активності та інтересах дитини, а також на її ставлення до себе та інших людей.

Ось декілька способів, які допоможуть вам зрозуміти емоційний стан дитини:

1. Спостереження за поведінкою:

Зміни в настрої:

Звертайте увагу на те, як часто та наскільки сильно дитина змінює свій настрій. Чи є вона зазвичай веселою та жвавою, чи більш замкнутою та сумною?

Активність та інтереси:

Чи проявляє дитина інтерес до раніше улюблених занять? Чи стала вона менш активною або, навпаки, більш збудженою?

Реакції на події:

Як дитина реагує на різні ситуації? Чи здається вона переляканою, засмученою, гнівною або щасливою?

Соціальна взаємодія:

Чи спілкується дитина з іншими дітьми? Чи є вона агресивною або, навпаки, надмірно пасивною?

Міміка та жести:

Чи виражає дитина свої емоції за допомогою міміки та жестів?

2. Спілкування та обговорення:

Створення атмосфери довіри:

Важливо, щоб дитина відчувала себе комфортно, висловлюючи свої почуття. Забезпечте їй можливість відкрито говорити про те, що вона відчуває.

Активне слухання:

Уважно слухайте, що говорить дитина, та намагайтеся зрозуміти її почуття. Не перебивайте та не критикуйте.

Називайте емоції:

Допоможіть дитині розпізнавати та називати свої емоції. Наприклад, ви можете сказати: "Я бачу, що ти сумний. Це нормально, іноді всім сумно".

Обговорення причин:

Допоможіть дитині зрозуміти, що саме викликає певні емоції. Наприклад, "Ти засмутився, бо не отримав бажану іграшку?"

Навчання впоратися з емоціями:

Обговоріть з дитиною, як можна виражати та справлятися з емоціями здоровим способом. Наприклад, "Коли ти злишся, ти можеш побити подушку або побігати".

Позитивне підкріплення:

Хваліть дитину за те, що вона виражає свої почуття та намагається впоратися з ними.

3. Звернення до фахівців:

Якщо ви помітили, що дитина має серйозні емоційні труднощі, зверніться за допомогою до психолога або педагога. Вони зможуть надати професійну допомогу та консультації.

Пам'ятайте, що кожна дитина унікальна, і важливо підходити до її емоційного стану з терпінням та розумінням.

# data[].attributes.headline
Що робити, коли дитина не може заспокоїтися ❔

# data[].attributes.subject
Що робити, коли дитина не може заспокоїтися ❔

# data[].attributes.body
1️⃣ Відреагуйте на порушення просто

Не потрібно забагато слів – у розпалі емоцій дитина все одно вас не почує.

Просто позначте ситуацію:

«Ти вдарила сестру. Ми не б’ємося»

«Плюватися на мене не можна – плюй на підлогу»

«Котику боляче. Я не дозволяю так робити»

2️⃣ Прийміть емоції за принципом двох «Так» і одного «Ні»

✔️ «Так – я розумію, що сестра тебе роздратувала»

✔️ «Так – ти маєш право злитися та виражати свої почуття»

❌ «Але ні – ми не б’ємося. Якщо тобі важко впоратися, я допоможу тобі виразити злість»

3️⃣ Перекрийте конфлікт

У будь-якій напруженій ситуації дитина має знати, що стосунки в порядку. Тому просто перемикнути увагу на наступну спільну дію:

«Зараз заспокоїмося й будемо їсти. Я не збираюся сваритися, закінчу свої справи – і підемо гуляти»

4️⃣ Обговорюйте проступки тільки після заспокоєння.

📌 Не хвилюйтеся – вона нічого не забуде. Навпаки, почує вас тільки тоді, коли градус емоцій спаде.

«Ми обговоримо це пізніше»

5️⃣ Вийдіть із ситуації якомога швидше

Не варто загострювати конфлікт і розпалювати емоції – свої та дитини.

📌 У моменті ви нікому нічого не доведете, але легко можете дійти до точки, коли просто не захочете більше контенірувати та приймати.

Автори відео: Керрі та Джек Новік — визнані психологи, за плечима яких багато років практики в клініках. Вони говорять про необхідність допомагати дитині формувати навичку емоційної саморегуляції: називати почуття, контейнерувати їх і зводити до розміру, який можна усвідомити та «тримати в одній руці».

Багатьом батькам це дуже складно, тому що, вони або занурюються у власну травму, або відчувають безпорадність і зляться на себе через це. Важливо взяти відповідальність за власні реакції, перш ніж навчати дітей взаємодіяти зі своїми емоціями 🙌🏻

Це шлях на все життя. Всі ми помиляємося, вчимося, зростаємо. 🫂

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Як зрозуміти емоції дитини: поради батькам

# data[].attributes.subject
Як зрозуміти емоції дитини: поради батькам

# data[].attributes.body
Слухайте активно. Дайте можливість малюку висловити свої переживання без перебивань. Ставте відкриті питання, які спонукають до детальнішого опису почуттів, а не лише однослівних відповідей.

Намагайтеся відчути разом. Використовуйте ігри або творчість, щоб допомогти дитині виявити те, що її турбує. Малювання або гра на музичних інструментах можуть стати шляхом до спілкування на складні теми.

Помічайте невербальні сигнали. Жести, міміка та тон голосу багато розкажуть про внутрішній стан. Важливо звертати увагу на ці деталі, адже вони часто є ключем до глибшого розуміння.

Створіть безпечну атмосферу. Дайте знати малюкові, що його почуття важливі та прийняті. Підтримка і прийняття допоможуть йому відкрито говорити про свої переживання.

Використовуйте метафори. Порівняння емоцій із природними явищами чи персонажами з казок може полегшити сприйняття складних почуттів. Так дитина зможе краще усвідомити свої переживання.

Запровадьте ритуали спілкування. Наприклад, вечірні бесіди або спільні прогулянки можуть стати чудовим форматом для обговорення того, що було важливим протягом дня. Це зміцнить довіру і дозволить детальніше обговорити емоційний спектр досвіду.

Справляйтеся з власними почуттями. Діти чутливо реагують на настрій дорослих. Ваше власне ставлення до емоційного фону може вплинути на їхнє сприйняття світу. Будьте прикладом здорового вираження почуттів.

Залучайте літературу та медіа. Читайте книги або переглядайте фільми, де порушуються теми емоцій. Це може стати основою для дискусій та допоможе дитині усвідомити власний емоційний стан.

Проводьте час разом у тиші. Іноді просто присутність без слів є найбільш ефективним способом підтримки. Спостерігайте за природою або слухайте музику – це може допомогти дитині розслабитися і відкритися вам.

Спостерігайте за поведінкою

Зосередьте увагу на малих деталях щоденних вчинків. Вони можуть розповісти більше про внутрішній стан, ніж слова.

Джерело: https://psyhologist.com.ua/yak-zrozumiti-emotsii-ditini-poradi-dlya-batkiv-5

# data[].attributes.headline
Про користь чарівної казки

# data[].attributes.subject
Про користь чарівної казки

# data[].attributes.body
Значення казок у вихованні дітей важко переоцінити. Накопичуючи у собі мудрість колишніх поколінь, вони мають справді чарівну силу: навчальну, розвивальну, творчу. Варто відзначити, що казки впливають на формування мислення дитини, на її поведінку протягом усього дитинства з перших днів життя. Спочатку діти вбирають інформацію про найпростіші цінності й поняття разом з материнськими піснями, віршиками, приповідками. Трохи пізніше, після двох років, починається справжнє виховання за допомогою казки. Психолого-педагогічні дослідження свідчать про те, що діти різного віку по-різному сприймають казку. Дошкільний вік (від 3 до 7 років) - це період активного становлення художнього сприйняття дитини.

Так, наприклад, в молодшому дошкільному віці (від 3 до 4 років) сприйняття казки та її розуміння безпосередньо залежать від особистого досвіду дитини, який у неї ще дуже обмежений. У центрі уваги дитини знаходиться головний герой. Дітей цікавить його зовнішність, дії, вчинки. Але оскільки самі  діти найчастіше це уявити не можуть, то потребують унаочнення у вигляді ілюстрацій. Однією з особливостей дитячого сприйняття є те, що дитина бачить дії й вчинки персонажа, але не розуміє мотивів.

У середньому дошкільному віці (від 4 до 5 років) розширюється коло уявлень дитини, збагачується життєвий досвід, знання. У цьому віці інтенсивно розвивається уява і мова. Це сприяє формуванню вміння правильно оцінювати персонажів і події. Уже не обов'язково використання ілюстрації для кожного повороту подій у казці, але вони як і раніше мають позитивну функцію.

Існує кілька ключових моментів, що характеризують сприятливий вплив казок на дитину:

Казка - це інструмент ненав'язливого навчання

Не таємниця, що діти найкраще сприймають інформацію, подану в ігровій формі. Серйозне моралізаторство дорослих швидко стомлює малюків. Водночас за допомогою казкових героїв можна пояснити дітям всі ті ж самі істини, але зробити це у легкій, доступній для дитячого розуміння формі. Казки заслужено вважають найпотужнішим інструментом  навчання дітей. А все тому, що вони дають так звані непрямі настанови. Діти мислять образами, їм набагато простіше уявити собі ситуацію з боку, де головними героями є казкові персонажі. Саме на прикладі героїв казок найкраще засвоюється важлива життєва інформація (наприклад, складно пояснити дитині, чому вона повинна ділитися іграшками з іншими, а от сказати, що він скнара з якої-небудь казки - відразу матиме результат, адже бути антигероєм дитині не захочеться).

Казки загартовують характер

У казках дуже яскраво прослідковуються різні протиставлення: хоробрість і боягузтво, багатство і бідність, працьовитість і лінь, кмітливість і дурість ... Поступово, без тиску з боку дорослих, діти вчаться відрізняти добро і зло, співпереживати позитивним героям, подумки проходити разом з ними через різні труднощі і випробування. «Казки не розповідають дітям про існування драконів. Діти вже знають, що дракони існують, - писав Г.К.Честерон. - Казки розповідають дітям, що драконів можна перемогти». Між іншим, той факт, що наприкінці казкових історій добро тріумфує над злом, є найважливішим чинником у вихованні дітей. Розуміючи цю просту  відому всім з дитинства істину, дитина буде відчувати себе впевненішою і сміливішою, а життєві негаразди сприймати як щось природне. Це лише загартує характер і силу духу малюка.

Казки допомагають вчасно побачити психологічні проблеми

Виховне значення казок проявляється також у тому, що вони здатні впливати на формування особистих рис. У дитячому віці психіка ще нестабільна, межа між добром і злом злегка розмита. Тому батькам необхідно прислухатися до своїх дітей і слідкувати, яким казкам вони віддають перевагу. Можливо, що улюблені й не улюблені дитиною персонажі вказують на емоційні проблеми малюка, які назрівають. У цьому випадку за допомогою тієї ж казки можна трохи скорегувати розвиток дитячої психіки, направити її в правильне русло. Дуже важливо спільно обговорювати прочитане, звертати увагу дитини на якісь ключові моменти, роз'яснювати незрозуміле.

Казка єднає

Крім того, що казка є ефективним засобом виховання дитини, здатним вирішувати безліч завдань, вона також об'єднує батьків та їхніх дітей, дає можливість просто приємно провести час і відпочити від метушні реального світу. У юному віці діти осмислено сприймають сюжет, встановлюють прості причинно-наслідкові зв'язки. Характеризуючи героя, найчастіше висловлюють правильні судження про їхні вчинки, опираючись при цьому на свої уявлення про норми поведінки та особистий досвід. Завдання батьків полягає в тому, щоб навчитися розуміти сенс казкових образів так, як це роблять діти.

# data[].attributes.headline
Які іграшки необхідні дітям. Консультація для батьків

# data[].attributes.subject
Які іграшки необхідні дітям. Консультація для батьків

# data[].attributes.body
Розвиток багатого емоційного світу дитини важко уявити без іграшок. Саме вони дозволяють дитині виразити свої відчуття, досліджувати навколишній світ, вчать спілкуватися і пізнавати себе. Вибір іграшок для дитини - дуже важлива і серйозна справа. Тільки сама дитина здатна вибрати з величезної кількості іграшок саме те, що їй необхідне. У кожної дитини має бути така іграшка, якій вона може поскаржитися, яку посварити та покарати, пожаліти й втішити. Саме вона допоможе подолати їй страх самотності, коли батьки кудись підуть, страх темноти, коли вимикається світло і треба заснути, але не наодинці, а з подружкою-іграшкою.   Поза сумнівом, у дитини має бути певний набір іграшок, які сприятимуть розвитку її сприйняття, мислення, кругозору, що дозволяють їй програвати реальні і казкові ситуації, наслідувати дорослим. Серед них: 1. Іграшки з реального життя: лялькове сімейство (може бути і сім'я звіряток), ляльковий будиночок, меблі, посуд, машини, човен, каса, ваги, медичне і перукарське приладдя, годинник, пральні машини, плити, телевізори, крейда і дошка, музичні інструменти, залізниці, телефон та ін. 2. Іграшки, що допомагають «виплеснути» агресію: солдатики, рушниці, мечі, надувні груші, подушки, гумові іграшки, скакалки, кеглі, дротики для метання та ін. 3. Іграшки для розвитку творчої фантазії і самовираження: кубики, матрьошки, пірамідки, конструктори, азбуки, настільні ігри, розрізні картинки або листівки, фарби пластилін, мозаїка, набори для рукоділля, нитки, шматочки тканини, папір для аплікацій, клей тощо. Для 2-річних дітей доречними будуть великий різноколірний м'яч, який не закочується під меблі, пірамідки, м'які та пухнасті іграшки, які діти вже не тягнуть до рота, а ось засинають з ними дуже добре. Велика пластмасова машина або коробка вже з цього віку привчатиме дитину до акуратності, самостійності, оскільки в них повинні складатися після гри кубики, м'ячі, гумові та м'які іграшки. Добре, якщо вже в цьому віці у малюка буде своє ігрове місце у квартирі, а в іграшок теж свій будиночок. У три роки набір іграшок розширюється. До яскравих, різноколірних, з чіткою формою іграшок додаються прості конструктори, які малюки збирають разом з дорослими, завжди при цьому випробовуючи задоволення і захоплення від того, що з дивних шматочків може вийти чудова, зрозуміла дитині фігура-іграшка. Діти грають у «доньки-матері», в «тата і маму», в «крамницю», в «лікаря», «дитячий садок» тощо. Іграшки в цьому віці збільшуються в розмірах (велика лялька, великий ведмідь). Доцільно придбати дитині обладнання для перукарні, чайний і столовий сервіз, приладдя доктора Айболитя, меблі й інші предмети, що відображають різні сторони реальності. Основна вимога - «побутові іграшки» мають бути схожими на «оригінал» і бути досить міцними. В чотири роки рольова гра стає основним видом діяльності дитини. Ускладняються зміст гри, багато іграшок стають непотрібними, оскільки дитяча фантазія здатна перетворити конкретні предмети на уявні. Так, олівець може стати чарівною паличкою, зелене листя - грошима, намальовані орнаменти на папері - килимами в ляльковій квартирі. Саме тому в такому віці найбільшу користь дитині принесуть не дорогі й даремні іграшки, а функціональні, нехай навіть зроблені своїми руками. Десь у п'ять років великі іграшки поступово перестають займати дитину і переміщаються з ігрової зони на крісла, ліжка, шафи. А ось набори звіряток, солдатиків, лялькових сімей завойовують інтерес і емоції дитини. З'являється велика можливість для програвання різних варіантів з одними й тими ж іграшками. Шестирічній дитині вже цікавіші не статичні та конкретні іграшки - вона буде рада незвичайному конструктору, моделям кораблів і літаків, красивим фломастерам і цікавій настільній грі, розбірному роботу-трансформеру, набору для шиття і в'язання. Дітям дуже подобаються іграшки, зроблені власними руками, особливо, якщо вони стають корисними для інших. Діти люблять у цьому віці робити іграшки-подарунки (кухонні прихватки, серветки, прикраси). Радість і гордість викликає в дитині той факт, що він вміє робити добро навколишнім. Іграшкові магазини йдуть на другий план, а найбільший інтерес у дітей викликають прилавки з канцелярським приладдям, будівельними матеріалами, нитками і ґудзиками. Дитина сама готує себе до зміни виду діяльності та шкільного навчання. Надалі дитина сама зробить «інвентаризацію» своїх іграшок. Ніколи не примушуйте дитини своїми руками викидати зламані або застарілі іграшки! Для неї це символи її розвитку, з кожною пов'язані позитивні емоції та переживання. Це її дитячі спогади, це її друзі. Доречнішим буде відремонтувати їх і віддати іншим дітям, подарувати у дитячий садок, дитині, якій не пощастило і батьки не купують їй іграшок. Які іграшки не можна купувати дітям? В першу чергу, купуючи іграшку для будь-якого віку, звертайте увагу на матеріали, з яких виготовлена річ. Дуже часто дешеві несертифіковані дитячі іграшки містять такі небезпечні речовини, як свинець, кадмій, нікель, миш'як. Крім матеріалу, звертайте увагу на зовнішній вигляд іграшок. На прилавках магазина можна знайти іграшки на будь-який смак і колір.  У гонитві за неординарністю не забувайте про розвивальний та виховний вплив іграшки на дитину. Дитячі іграшки є провідниками малюків у світ дорослих. Через ігри у свідомість дітей закладаються перші установки на життя. І дорослі несуть за це відповідальність! Даруйте своїм дітям радість не тільки у дні народження і на Новий рік, але й просто так, від гарного настрою. Грайтеся з дітьми щодня!

Використані першоджерела:

1.    Найден О. Українська народна іграшка в житті сучасної дитини. Ж-л «Палітра педагога» №1\2017.

2.    Низковська О. Іграшка в центрі уваги педагогічної спільноти. Ж-л «Дошкільне виховання» №1\2018.

3.    Орел Д. Розвивальна іграшка - реальність чи маркетинговий хід? Ж-л «Дошкільне виховання» №11\2017, 1\2018.

(Квасилівський ЗДО): http://leleka.rv.ua/yaki-igrashky-neobhidni-dityam.-konsul-taciya-dlya-bat-kiv.html

# data[].attributes.headline
Прості ігри для розвитку зорово-моторної координації, просторового усвідомлення, уваги та концентрації.🎈

# data[].attributes.subject
Прості ігри для розвитку зорово-моторної координації, просторового усвідомлення, уваги та концентрації.🎈

# data[].attributes.body
😉За допомогою простих матеріалів, які ми часто маємо вдома, ми можемо допомогти нашим малюкам навчатися через гру та накопичувати знання!

# data[].attributes.headline
Виклади за зразком — гра для розвитку уваги та мислення

# data[].attributes.subject
Виклади за зразком — гра для розвитку уваги та мислення

# data[].attributes.body
📌Що потрібно: шаблони з фігурками (можна роздрукувати), кришечки, зубочистки або спички.

Можна приклеїти емодзі на кришки, щоб було веселіше 😊

👀 Завдання дитини — повторити фігуру, виклавши її з матеріалів.

👶 Підходить дітям від 4 років.

# data[].attributes.headline
Ігри з водою💦

# data[].attributes.subject
Ігри з водою💦

# data[].attributes.body
- веселі, рухливі, а головне безпечні! Те що треба - у спекотні дні!🌞

⠀

💦 Вода - це  природний матеріал для дослідження та гри. Вона допомагає дітям:

🩵 розвивати дрібну моторику,

🩵 тренувати увагу,

🩵 розширювати уявлення про властивості предметів,

🩵 і навіть знімати напругу та стрес.

⠀

💦 Ігри з водою - це не просто "плескання", а справжня сенсорна терапія, експерименти, взаємодія та навчання через досвід.

🤩Якщо було для вас корисно, залишайте 🔥💜👍

✔️ Відео знайдено у вільному доступі в мережі Інтернет, за що щиро дякую Автору🍒

🍋Telegram канал

"Виховання з любов'ю" (https://t.me/educationwithloven)🤱

# data[].attributes.headline
ІГРИ НА РОЗВИТОК ЛОГІКИ В ДОШКІЛЬНЯТ🧩

# data[].attributes.subject
ІГРИ НА РОЗВИТОК ЛОГІКИ В ДОШКІЛЬНЯТ🧩

# data[].attributes.body
💡Логічне мислення - це основа для майбутнього навчання та вирішення життєвих завдань. Малюки навчаються аналізувати, шукати закономірності, робити висновки. Робимо цей процес цікавим:

1️⃣ «Що зайве?» ☀️🌙🐝

Вихователь або батьки називають 4 предмети (наприклад, «яблуко, груша, морква, слива»), а дитина має знайти зайве.

2️⃣ «Знайди пару» 🤎

Дітям дають картинки з предметами або поняттями, які мають логічний зв’язок (чашка - ложка, риба - вода, птах - гніздо). Завдання - знайти правильну пару.

3️⃣ «Закінчи ряд» ☀️💫

Пропонується ряд об’єктів за певною логікою (наприклад, «1, 2, 3, » або «день, ніч, день, »), а дитина має продовжити послідовність.

4️⃣ «Логічні лабіринти» 😀

Дитина має провести героя через лабіринт, уникаючи перешкод та обираючи правильний шлях.

5️⃣ «Що буває спочатку, а що потім?»

🌾🍞

Діти розташовують картинки чи події у правильному порядку (наприклад, «зернятко - паросток - квітка»).

💭Граючись, діти не тільки розвивають логіку, а й вчаться мислити, аналізувати, робити висновки. А головне - їм цікаво!

Полісько Наталія 🌼

📱 Telegram канал

"Виховання з любов'ю" (https://t.me/educationwithloven)💗

# data[].attributes.headline
35 питань які допоможуть з’ясувати, чи готова дитина до школи 

# data[].attributes.subject
35 питань які допоможуть з’ясувати, чи готова дитина до школи 

# data[].attributes.body
Питання готовності до навчання дуже важливе, адже від цього залежить перше враження від школи та подальше бажання малюка сісти за парту першого вересня. Ці 35 питань допоможуть з’ясувати, чи готова дитина до школи та якщо ні, зрозуміти, над чим ще треба попрацювати та розвинути..
Сьогодні я пропоную вам перевірити загальний рівень ерудиції майбутнього «гризуна наук» — його рівень мислення, розвитку мови та широту кругозору. Проведіть перевірку, слідуючи стандартним 35 питанням.

1. Як тебе звати?

2. Назви своє прізвище.

3. Як тебе по батькові?

4. Скільки тобі років? Скільки тобі буде через рік, а через 2 роки?

5. Коли ти святкуєш свій день народження? (Досить назвати лише місяць і пору року).

6. Як звуть твою маму? (Бажано, щоб дитина знала повне ім’я та по батькові).

7. Як звати твого батька?

8. Коли у твоєї мами день народження? (Місяць, час року). Коли день народження у твого тата?

9. Яка пора року зараз?

10. Які пори року ти знаєш?

11. А як ти розумієш, що настала весна? А зима?

12. Де працюють твої батьки? Ким?

13. В якій країні ми живемо? Ти знаєш символи нашої країни? А столицю?

14. Як називається місто, в якому ти живеш?

15. Ти знаєш свою домашню адресу — вулицю, номер будинку і квартири?

16. Ти знаєш номер телефону батьків?

17. Що ти будеш робити, якщо раптом ти загубишся?

18. Що робити, якщо ти порізався?

19. У квартирі відчувається запах газу? Що робити?

20. Що ти будеш робити, якщо ненавмисно образив друга?

21. Де лід товщий — біля берега або на середині водойми?

22. Який сьогодні день? А який буде завтра? А який був вчора?

23. Чим схожі та чим відрізняються заєць і горобець?

24. Як назвати одним словом: яблуня, тополя, кульбаба, троянда?

25. Як назвати одним словом: чашка, тарілка, каструля, сковорода?

26. Як називається дитинча корови, вівці, коня, курки, собаки, кішки?

27. Яких 5 домашніх тварин ти знаєш? А диких?

28. Які професії ти знаєш?

29. Навіщо автомобілю гальма?

30. Навіщо перед тим як проїде потяг, опускається шлагбаум?

31. Що спільного між малиною, полуницею і смородиною? А що їх відрізняє?

32. Які ти знаєш види транспорту?

33. Чим відрізняється стара людина від молодої?

34. Навіщо займатися спортом?

35. Навіщо ходити в школу?

Якщо дитині складно дати відповідь на більшу частину цих питань, не біда — у вас ще є час позайматися. А може, малюк просто не хоче відповідати, тому що не в настрої? Домовтеся з малюком, що повернетеся до питань, коли він буде в гуморі. Якщо ж без правильної відповіді залишилися лише кілька питань, значить, «без-п’яти-хвилин-першокласник» володіє широким кругозором.

# data[].attributes.headline
Мультфільми: які, скільки і як їх можна дивитися?

# data[].attributes.subject
Мультфільми: які, скільки і як їх можна дивитися?

# data[].attributes.body
🔘Обмеження у часі

Дітям до 3-х років мультики не рекомендується дивитися. Вони їм просто не потрібні. Але часом вони потрібні батькам. У такому разі тривалість не більше 10 хвилин! З 3-х до 4,5-5-ти років - по 20-25 хвилин на день. Або один повнометражний мультфільм на вихідних на тиждень. З 6 до 8 років - в ідеалі по 30-40 хвилин на день. І це час перегляду не тільки мультиків, а й гри на різних гаджетах 📲

🔘Контент

Найкращий варіант сидіти з дитиною і РАЗОМ дивитися мультики: натискати на паузу та обговорювати те, що вона побачила, говорити про те, що добре і що погано, як могло бути інакше і які висновки можна зробити!

Але як зазвичай буває: мама посадила дитину дивитися мультик і пішла - перепочити або робити свої справи. І ми АБСОЛЮТНО не звинувачуємо нікого. Мамам буває складно і це зайва хвилинка елементарно чаю випити! Саме тому контент ДУЖЕ важливий! Ви маєте бути впевнені на 100% у тому, що дитина почерпне з мультика саме те, що не зашкодить їй і оточуючим! 👩‍👧

Раніше не було такої великої кількості мультфільмів. Зараз 24/7 як мінімум 3 канали транслюють мультики і не варто забувати про YouTube. І так, діти набагато з більшим бажанням сидітимуть і дивитимуться телик, а не займатимуть себе іграми, книжками, домашніми справами.

🔘Напруга

Більшість з сучасних батьків теж виросла на мультиках! Проте, лише подумайте, яке співвідношення мультики/живе спілкування і рух було у вашому дитинстві і яке зараз 🤔

Ви бігли дивитися улюблений мультфільм, а потім віддавали ту емоційну напругу у хованках (чи інших активних іграх) з друзями чи батьками. А зараз Ваші діти мають достатньо активності та живого спілкування?

У багатьох батьків є проблема - не можуть вмовити дитину піти гуляти, одягатися не хоче. Або не хоче грати сам. Школярі не вміють дружити, не хочуть робити уроки.. Так, звісно, не хочуть. Цілком зрозуміло - це «легкий» дофамін, простий спосіб отримати задоволення.

Запамʼятайте: це Ваша дитина і виключно Ваша відповідальність!

❔ Хто ЗАВЖДИ дотримується цих 3 правил: обмеження за часом, сумісний перегляд і обговорення та достатнє фізичне навантаження після перегляду? Ми Вами щиро захоплюємося 🙏

А для кого мультик - це можливість перевести дух? Поділіться цікавим контентом 👇🏻

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
ДИТИНА ГОВОРИТЬ ПОГАНІ СЛОВА 

# data[].attributes.subject
ДИТИНА ГОВОРИТЬ ПОГАНІ СЛОВА 

# data[].attributes.body
Багато батьків часом просто не знають що робити, коли чують від дитини «погані» слова і роблять купу помилок!

По-перше, варто розуміти, що «погані» слова вилітають АБСОЛЮТНО У ВСІХ ДІТЕЙ (у когось раніше, у когось пізніше)‼️

Насправді не варто через це надмірно переживати і хвилюватися! Це процес дорослішання!

✔️До 3-4х років діти взагалі не вкладають сенсу в ці слова. Вони просто відпрацьовують нову навичку, нове слово. У цьому віці діти не надто витончені, і тут б'ють всі рекорди «поганих» слів.

✔️До 6-7 років це частина дорослішання. Діти схоплюють ВСЕ, що чують.

✔️З 7 до 10 років це спосіб показати свою «крутизну».

Якщо Ви почули «погане» слово від дитини вперше НЕ МОЖНА:

⛔️Бурхливо емоційно реагувати! Так ви тільки закріпите це слово!

⛔️Сваритися і звинувачувати дитину в невихованості!

⛔️Наказувати!

⛔️Забороняти це говорити без пояснень.

👆 Усе це призведе до того, що дитина почне «бомбити» цим усіх і всюди! Як же тоді реагувати?

Якщо вже закріпилися такі слова, є два шляхи:

1️⃣Поговорити і ввести правило. Цей шлях підходить, якщо у Вас усе гаразд із кордонами.

2️⃣Перестати помічати таку «мову». Як правило, коли заборону знято, погане слово втрачає інтерес, але тут потрібна хороша витримка.

Найчастіше буває так, що погані слова - єдине, на що батьки РЕАГУЮТЬ! Природно, дитина робитиме все, щоб привернути Вашу увагу.

⚠️ Проте, якщо у Вашій родині «погані» слова - це норма для дорослих, не чекайте від дітей літературної мови. Діти копіюють батьків!

Як у Вас справи з «поганими» словами? Як реагуєте?

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Моя дитина мені НЕ довіряє!

# data[].attributes.subject
Моя дитина мені НЕ довіряє!

# data[].attributes.body
Безпека дитини, характер, встановлення контактів з людьми в майбутньому - це і багато іншого залежить від того, наскільки дитина довіряє батькам. Довіра дитини до батьків - це ґрунт, на якому зростають міцні стосунки!

Ставте ❤️ і читайте далі, як ми самі руйнуємо довіру!

👼 Після народження дитина довіряє мамі повністю. Мама для неї все. Дитина відчуває 100% захист, ласку і любов. Але потім, дитина дорослішає, батьки до любові підключають виховні моменти і все докорінно змінюється.

Чому ж іноді відбувається повна втрата довіри до батьків?

Дитина не довірятиме:

1️⃣Якщо батьки не вислуховують дитину, не цікавляться її думкою і почуттями, а просто ставлять питання «на автоматі»: «Як справи?», «Що робив у школі?», «Що нового?».

2️⃣Якщо батьки обіцяють щось і не виконують.

3️⃣Якщо в сім'ї не прийнято ділитися емоціями, почуттями і враженнями.

4️⃣Постійний тиск і недосяжні стандарти можуть спричинити відчуття неприйнятності дитиною.

5️⃣Якщо батьки люблять повчати («Я ж тобі казала!?»). Подібні фрази формують страх у дитини.

6️⃣Якщо батьки розголошують особисті речі дитини або не дотримують її конфіденційності.

7️⃣Якщо батьки ставлять не запитання, а заклик до відповіді («Знову увесь час в телефоні просидів!?»).

8️⃣Якщо батьки розголошують особисті речі дитини або не дотримують її конфіденційності, це може порушити довіру.

Дитина вчиться довіряти тоді, коли бачить, що її почуття та думки важливі. Час і увага - цінність, яку батьки вкладають у дитину. Чим більше ми слухаємо, підтримуємо, допомагаємо розв'язувати проблеми, тим глибше коріння довіри 👍

А Ваша дитина Вам довіряє? 🤔

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Розвиваємо увагу

# data[].attributes.subject
Розвиваємо увагу

# data[].attributes.body
Потрібно розфарбувати стрілочки за зразком угорі — у кожного напрямку свій колір!

🧠 Вправа тренує спостережливість, пам’ять і логічне мислення.

💁🏻‍♀️ Творча Матуся (https://t.me/+ZF7r-AWciYkyMzRi)

# data[].attributes.headline
Чи можна робити зауваження чужим дітям?

# data[].attributes.subject
Чи можна робити зауваження чужим дітям?

# data[].attributes.body
Звичайна ситуація на дитячому майданчику: Ваша дитина гралася разом з чужою дитиною іграшками. Чужа дитина забрала іграшку Вашої і не віддає. Чи можна у такому випадку зробити зауваження та забрати іграшку?

[чекаємо відповіді у коментарях]

Задумайтесь, чи хотіли б Ви, щоб стороння тітка чи дядько зробили зауваження Вашій дитині на майданчику? 🤔

Виокремили основні пункти «НЕДОПУСТИМО»:

❌ Робити зауваження, коли їх батьки або дорослі знаходяться поруч і вирішують питання самостійно.

❌ Проявляти будь-яку форму фізичного насильства.

❌ Принижувати, тиснути, змушувати що-небудь робити проти волі дитини.

❌ Вішати ярлики типу «хуліган», «жаднюга», «неохайний» іншим дітям.

❌ Підвищувати голос на ЧУЖУ дитину, адже ситуація може обірватися скандалом, а не порозумінням.

Хоча є моменти, коли діти порушують кордони один одного. Тут допустимо робити зауваження, якщо:

✅Дитина порушує безпеку свою або інших (небезпечна гра чи поведінка).

✅Дії чи слова ЧУЖОЇ дитини ображають беззахисного та спричиняють дискомфорт іншим дітям.

✅Немає дорослого поруч, який несе відповідальність за дитину, і вона перешкоджає спокійному та безпечному ігровому процесу.

Проте, в першу чергу, виховуйте СВОЇХ дітей! Розуміння і терпіння - наші найважливіші знаряддя для гармонійних відносин з дітьми та їх батьками.

Памʼятайте, все починається з кожного з нас 🙌🏻

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Емоційний контакт із дитиною перед сном

# data[].attributes.subject
Емоційний контакт із дитиною перед сном

# data[].attributes.body
Підбиття підсумків дня

Чудова щоденна практика, яка допомагає зміцнювати довіру та близькість із дитиною.

Вона створює теплий емоційний зв’язок перед сном і налаштовує на спокій.

🌙 Як це робити?

1️⃣ Розкажіть про щось приємне, що з вами сталося сьогодні.

Добирайте історії, зрозумілі віку вашої дитини.

2️⃣ Поділіться, що вас сьогодні засмутило.

Наприклад:

– «Мене трохи розчарувало, що я довго стояла у заторі і боялася запізнитися».

– «Сьогодні я дуже втомилася, бо було багато роботи».

Важливо: не завантажуйте дитину проблемами, просто м’яко розкажіть про емоції.

3️⃣ Запропонуйте дитині поділитися своїми переживаннями.

Можливо, вона розповість про щось сумне або неприємне. І, як кожному люблячому батькові, вам захочеться одразу все виправити, дати пораду чи захистити.

❗️Але не поспішайте!

Зараз найважливіше — просто бути поруч, слухати й розуміти.

Скажіть:

👂 «Я розумію, як неприємно, коли подружка не кличе гратися. Мені б теж було сумно».

Не аналізуйте, не допитуйте, не давайте порад, якщо дитина сама не просить.

Просто слухайте й приймайте 💙

Обійміть (якщо дитині це комфортно).

Покажіть, що ви поруч, що її почуття важливі.

🍵 Можна разом випити смачний чай, щоб «змити» гіркоту дня.

Якщо ситуація повторюватиметься, наступного разу вже можна спокійно обговорити, що робити. Але не зараз, не перед сном.

А коли дитина поділиться всім, що турбувало, обов’язково запитайте:

➖«А що сьогодні тебе порадувало?»

Можливо, радощів було багато — нехай розповідає про кожну.

Слухайте, навіть якщо вам здається, що це дрібниці. Для дитини — це важливо.

Завершуйте розмову хорошим.

Спочатку про сумне, потім про радісне.

Це залишає приємний «післясмак» усього дня — теплий, як ароматний чай.

Бажаємо вам любові, розуміння і вечорів, сповнених довіри й близькості 🫶🏻

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
ЧИМ ЗАЙНЯТИ ДИТИНУ В ДОРОЗІ АБО ЧЕРЗІ - ІГРИ БЕЗ ТЕЛЕФОНУ

# data[].attributes.subject
ЧИМ ЗАЙНЯТИ ДИТИНУ В ДОРОЗІ АБО ЧЕРЗІ - ІГРИ БЕЗ ТЕЛЕФОНУ

# data[].attributes.body
📱 Замість того, щоб давати гаджет - спробуйте мовленнєві ігри! Вони розвивають мовлення, мислення, уяву та уважність! І головне - це весело й просто! 🌞

Збережіть собі - знадобиться! 👎

🟣ПРОТИЛЕЖНОСТІ🟣

Називаєте слово - дитина має назвати протилежне:

☀️ день — ніч;

📈 високий — низький;

😊 веселий — сумний..

🔵ЯКИЙ БУВАЄ...?🔵

Обираєте слово, а дитина добирає до нього прикметники:

🐶 Який буває песик? - добрий, пухнастий, веселий...

🍎 Яке буває яблуко? - червоне, солодке, соковите...

🟡ЩО БУВАЄ...?🟡

Потрібно назвати речі, що мають певну ознаку:

- Що буває теплим? ☕️ одяг, чай, сонечко...

- Що буває круглим? 😀 м'яч, тарілка, сонце...

🔴Я ЗНАЮ 5…🔴

Гра на швидкість! Хто більше й швидше згадає:

🌸 «Я знаю 5 назв квітів»

🐾 «Я знаю 5 тварин із зоопарку»

🟣НА ОДНУ БУКВУ 🟣

Назвати якомога більше слів, які починаються на певну літеру:

- На «С»: сова, сік, сонце, сир, світло...

🔵ВАЛІЗА🔵

Кожен гравець додає слово до списку речей, які «бере з собою»:

🧳 «Я беру з собою в валізу ляльку»..

- А я: «…ляльку і м’яч»..

- А я: «…ляльку, м’яч і книжку»...

👨‍👩‍👧‍👦 Ігри без телефону - це не нудно. Це тепле спілкування, радість і розвиток 🧠

😀 Зберігайте допис і грайте, де б ви не були! Полісько Наталія ❤️

Telegram канал

"Виховання з любов'ю" (https://t.me/educationwithloven)🤱

# data[].attributes.headline
БЕРЕЖЕМО ДИТИНУ ВЛІТКУ ПІД ЧАС СПЕКИ! 

# data[].attributes.subject
БЕРЕЖЕМО ДИТИНУ ВЛІТКУ ПІД ЧАС СПЕКИ! 

# data[].attributes.body
🌞 (Поради від сонечка та хмаринки 🌤️ для люблячих батьків)

👒  ОДЯГ - ЛЕГКИЙ, СВІТЛИЙ, ДИХАЮЧИЙ!

☁️ Обирайте натуральні тканини - льон, бавовну.

☀️ Обов'язково панамка або кепка!

🍸 ПИТИ – ЧАСТО, НАВІТЬ ЯКЩО НЕ ПРОСИТЬ!

💦 Вода – головний друг! Ніяких солодких газованих напоїв.

🥒 Додавайте у воду лимон, м’яту або огірочок – смачно і корисно!

🕙 НЕ ВИХОДЬТЕ НА ВУЛИЦЮ В ГОДИНИ СПЕКИ!

☀️ З 11:00 до 17:00 – час відпочивати в тіні або вдома.

📚 Час для спокійних ігор, книжок, творчості або мультика.

🌳 ГУЛЯЄМО – У ТІНІ ДЕРЕВ АБО ПІД НАКРИТТЯМ!

☁️ Ідеально - ранкова або вечірня прогулянка.

🌿 Візьміть з собою воду, вологі серветки, головний убір.

🧴 СОНЦЕЗАХИСТ -  ОБОВ'ЯЗКОВИЙ!

☀️ Крем від сонця з SPF 30+ – перед виходом на вулицю.

👼 Наносимо за 20 хвилин до виходу, оновлюємо кожні 2 години.

🧊ПЕРЕГРІВ? ДІЙ НЕГАЙНО!

🌡️ Симптоми: млявість, почервоніння, гаряча шкіра, відмова від їжі.

🆘 Заведіть у тінь, давайте пити воду, охолодіть тіло вологим рушником.

🥗ЛІТО – НЕ ЧАС ДЛЯ ВАЖКОЇ ЇЖІ!

😀 Фрукти, овочі, легкі супчики, йогурти – краще за смажене.

🍦 Морожене – тільки трішки, і лише після їжі.

🧢 У ТРАНСПОРТІ, МАГАЗИНІ, КАФЕ - НЕ ЗНІМАЙТЕ ГОЛОВНИЙ УБІР!

💨 Бережіть дитину від різких перепадів температур.

💦ХОЛОДНИЙ ДУШ - НЕ ПІСЛЯ ВУЛИЦІ!

❄️ Охолоджуємо тіло поступово - ніжки, ручки, потім тулуб.

🎨 І ГОЛОВНЕ - ЗБЕРІГАЙТЕ СПОКІЙ І ГАРНИЙ НАСТРІЙ!

🧡 Діти відчувають емоції дорослих. Будьте для них хмаринкою з дощиком - ніжною, турботливою та охолоджуючою ☁️🌦️

📌 Порада від каналу “Виховання з любов’ю”:

👉 ☀️Літо - це казка дитинства. Бережіть дитину, щоб ця казка була щасливою і безпечною!

Полісько Наталія ☀️

# data[].attributes.headline
⭐ ЧУДОВА ЗАРЯДКА ДЛЯ Р

# data[].attributes.body
⭐ ЧУДОВА ЗАРЯДКА ДЛЯ РОЗУМУ -  перевірте і себе разом із дітками,🤓

як у вас справи з зоровою увагою:

👀 Знайдіть на картинці - 12 захованих предметів.

🤩Якщо було для вас корисно, залишайте👍

✔️ Картинку знайдено у вільному доступі в мережі Інтернет, за що щиро дякую Автору 🌻

🍋Telegram канал

"Виховання з любов'ю" (https://t.me/educationwithloven)🤱

# data[].attributes.headline
Чудова ідея розвиваючо

# data[].attributes.body
Чудова ідея розвиваючої вправи - перетворити "каляки-маляки" на предмети.

💬Така вправа розвиває не тільки творчі здібності малечі а й фантазію! 🤩

🤩Якщо було для вас корисно, залишайте 🔥💜👍

✔️ Знайдено у вільному доступі в мережі Інтернет, за що щиро дякую Автору🍒

🍋Telegram канал

"Виховання з любов'ю" (https://t.me/educationwithloven)🤱

# data[].attributes.headline
А тато мені дозволив! 

До чого ведуть неузгоджені дії батьків?

# data[].attributes.subject
А тато мені дозволив! 

До чого ведуть неузгоджені дії батьків?

# data[].attributes.body
1️⃣ Мама забороняє ігри в смартфоні, а тато дозволяє (що завгодно, аби дитятко не плакало). Тато карає і відправляє дитину в її кімнату, а мама весело зазиває на вулицю, зриваючи все «покарання». Знайома картина?

2️⃣ Суперечливі вимоги призводять до двоїстої поведінки. При мамі це одна дитина, при татові - зовсім інша. Найменші обмеження призводять до істерик.

3️⃣ Малюк навчається ябедничати, зіштовхувати батьків у сварки, отримувати з конфліктів вигоду для себе. Таким «вихованням» формується особистість, не здатна до соціалізації в суспільстві. І перш за все, постраждають самі «вихователі».

👌Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Опитувальник орієнтовного тесту шкільної зрілості Керна-Йірасика

# data[].attributes.subject
Опитувальник орієнтовного тесту шкільної зрілості Керна-Йірасика

# data[].attributes.body
Тест проводиться у вигляді бесіди «запитання-відповідь». Завдання може звучати так: «Зараз я буду ставити запитання, а ти намагайся відповісти на них». Якщо дитині важко відразу відповісти на запитання, можна допомогти їй декількома навідними питаннями. Відповіді фіксуються в балах, потім сумуються.

Запитання:

Яка тварина більша – кінь чи собака?

Вранці ми снідаємо, а вдень …

Вдень світло, а вночі …

Небо блакитне, а трава …

Черешні, груші, сливи, яблука – це що?

Чому перед тим як проїде потяг, опускається шлагбаум?

Що таке Київ, Одеса, Львів? (Назвати будь-які міста)

Котра година? (Показати на годиннику, справжньому чи іграшковому)

Маленька корова – це теля, собака – це …, овечка – це …?

Собака більше схожий на курку або кішку? Чим? Що у них спільного?

Чому на всіх автомобілях є гальма?

Чим схожі один на одного молоток і сокира?

Чим схожі один на одного кішка і білка?

Чим відрізняються цвях і гвинт? Як би ти впізнав їх, якби вони лежали перед тобою на столі?

Футбол, стрибки у висоту, теніс, плавання – це …

Які ти знаєш транспортні засоби?

Чим відрізняється старий чоловік від молодого? Яка між ними різниця?

Чому люди займаються спортом?

Чому це погано, коли хтось ухиляється від роботи?

Чому на конверт з листом потрібно наклеювати марку?

Оцінювання:

Кінь = 0 балів; неправильна відповідь = -5 балів

Обідаємо = 0; вечеряємо, спимо = -3 бали

Темно = 0; неправильна відповідь = -4

Зелена = 0; неправильна відповідь = -4

Фрукти = 1; неправильна відповідь = -1

Щоб поїзд не зіткнувся з автомобілем = 0; неправильна відповідь = -1

Міста = 1; станції = 0; неправильна відповідь = -1

Правильно показано = 4; показано тільки цілу годину або чверть години = 3;

не знає годин = 0

Цуценя, ягня = 4; тільки одна правильна відповідь = 0; неправильна відповідь = -1

На кішку, тому що у них по 4 лапи, шерсть, хвіст, пазурі (досить одної подібності) = 0; на кішку без пояснення = -1; на курку = -3

Вказано дві причини: гальмувати з гори, зупинятися, уникати зіткнення і так далі = 1; одна причина = 0; неправильна відповідь = -1

Дві загальні ознаки: вони з дерева і заліза, це інструменти, ними можна забивати цвяхи, у них є рукоятки і т.д. = 3; одна ознака = 2; неправильна відповідь = 0

Визначення, що це тварини або приведення двох спільних ознак: у них 4 лапи, хвости, шерсть, вони можуть лазити по деревах і т.д. = 3; одна ознака = 2; неправильна відповідь = 0

У гвинта різьба (така закручена лінія навколо) = 3; гвинт вкручується, а цвях забивається або у гвинта є гайка = 2; неправильна відповідь = 0

Спорт (фізкультура) = 3; ігри (вправи, гімнастика, змагання) = 2; неправильна відповідь = 0

Три наземних транспортних засоби + літак або корабель = 4; тільки три наземних транспортних засоби чи повний перелік з літаком, кораблем, але тільки після пояснення, що транспортні засоби – це те, на чому можна пересуватися = 2; неправильна відповідь = 0

Три ознаки (сиве волосся, відсутність волосся, зморшки, погано бачить, часто хворіє і т.д.) = 4; одна або дві відмінності = 2; неправильна відповідь (у нього палиця, він курить …) = 0

З двох причин (щоб бути здоровими, загартованими, щоб не були товстими і т.д.) = 4; одна причина = 2; неправильна відповідь (щоб щось вміти, щоб заробити гроші і т.д.) = 0

Інші повинні працювати за нього (або інший вираз того, що хтось несе збиток внаслідок цього) = 4; він ледачий, мало заробляє, не може нічого купити = 2; неправильна відповідь = 0

Так платять за пересилання цього листа = 5; отримувач повинен був би заплатити штраф = 2; неправильна відповідь = 0

Підсумовуємо бали:

сума + 24 і вище – високий вербальний інтелект (кругозір).

сума від + 14 до 23 – вище середнього.

сума від 0 до + 13 – середній показник вербального інтелекту.

від -1 до – 10 – нижче середнього.

від – 11 і менше – низький показник.

# data[].attributes.headline
Почуття гумору і грайливість: як сміх формує соціальність дитини

# data[].attributes.subject
Почуття гумору і грайливість: як сміх формує соціальність дитини

# data[].attributes.body
«У сміху дитини закладено головний урок дитинства: радіти дрібницям.»

Коли дитина щиро сміється над кумедною ситуацією, жартує з друзями чи вигадує кумедні історії — це не просто розвага. За цим стоїть важливий процес розвитку соціальних і когнітивних навичок, що будуть супроводжувати її все життя.

Як формується почуття гумору у дітей

Почуття гумору розвивається поступово, разом із мовленням, мисленням та досвідом дитини.

У ранньому дитинстві гумор переважно пов'язаний із несподіваними діями — сміх викликають «ку-ку», падіння іграшки, смішні звуки.

З розвитком мови діти починають розуміти словесні жарти, гру слів, абсурдні історії.

Чим гнучкіше дитина мислить і чим більше в неї словниковий запас — тим складніші форми гумору вона починає розуміти та створювати сама.

Чому гумор важливий для соціального розвитку

Почуття гумору допомагає дитині:

легше заводити нових друзів і підтримувати дружбу;

краще адаптуватися у колективі;

знімати напругу у складних або незручних ситуаціях;

знижувати власний рівень стресу.

Діти, які вміють сміятися з себе, з побутових труднощів або вигадувати кумедні рішення, часто краще переживають зміни в житті та легше знаходять спільну мову з ровесниками. Грайливість як механізм навчання

Гра та гумор взаємопов’язані. У грі дитина експериментує з уявою, словами, поведінкою та соціальними ролями. Саме через гру вона вчиться:

помічати суперечності;

створювати нові асоціації;

бачити одну ситуацію з різних сторін;

спокійніше реагувати на помилки чи поразки.

Чим більше можливостей дитина має для неформальної гри — тим активніше тренується її здатність до гнучкого мислення.

Як гумор допомагає дитині справлятися зі стресом

Жартування допомагає знижувати внутрішнє напруження:

зменшує тривогу перед складними ситуаціями;

дає відчуття контролю над емоціями;

допомагає легше приймати власні невдачі.

Діти, які з дитинства вміють підходити до проблем з усмішкою, надалі демонструють вищу стійкість перед життєвими викликами.

Як дорослі можуть розвивати почуття гумору дитини

Смійтеся разом. Не стримуйте власний сміх, показуйте дитині, що веселитися — це добре.

Підтримуйте її спроби вигадувати жарти.

Читайте смішні історії, казки з гумором, римовані безглуздя.

Допомагайте дитині розрізняти, що таке дружній гумор і що може образити інших.

Навчайте сміятися з ситуацій, а не з людей.

Висновок

Почуття гумору — це не вроджена якість, а навичка, яка формується з досвідом, спілкуванням і прикладом дорослих. Дитина, яка вміє бачити смішне навіть у буденних речах, зазвичай легше пристосовується до змін, будує дружні стосунки та зберігає психічну стійкість.

Коли ми допомагаємо дитині вчитись сміятись — ми вчимо її легше проживати життя.

# data[].attributes.headline
Як допомогти дитині розвинути емоційний інтелект

# data[].attributes.subject
Як допомогти дитині розвинути емоційний інтелект

# data[].attributes.body
Емоційний інтелект формується ще з перших місяців життя. І тут головне правило для батьків: допомагати дитині помічати й озвучувати свої почуття.

👉 Навіть малюка можна навчити виражати потреби через звуки: «ааа» — коли голодний, «уа-уа» — коли засмучений.

👉 У старшому дошкільному віці варто вводити «лексику почуттів». Частіше називайте емоції разом із дитиною:

«Мені сумно»,

«Я злюсь»,

«Мені приємно»,

«Я радію»,

«Я розчарований»,

«Я втомився».

👉 Якщо дитина впала й забилася — не поспішайте одразу ж обіймати і казати «Все добре». Дайте їй висловити, що вона відчуває. Це важлива частина її маленького, але дуже справжнього досвіду.

💬 Чому це важливо?

Так формується базова комунікативна навичка:

«Я відчуваю – я говорю – це безпечно».

Це фундамент для довірливих стосунків і здорової самооцінки на все життя ❤️

А ви вже пробували вчити дитину називати свої емоції? Поділіться в коментарях👇

Підписатися на "Клуб розумних батьків" (https://t.me/klub_rozumnykh_batkiv)

# data[].attributes.headline
Домашні улюбленці та емпатія: як тварини змінюють емоційний світ дитини

# data[].attributes.subject
Домашні улюбленці та емпатія: як тварини змінюють емоційний світ дитини

# data[].attributes.body
«Любов до тварини вчить не словами, а дотиком. І це — перший крок до співчуття.»

Маленька дитина, що обіймає кота, гладить собаку чи піклується про морську свинку — це не просто милий жест. Це важлива емоційна практика, у якій формуються:

емпатія — здатність розпізнавати і розуміти чужі почуття;

турботливість — потреба допомагати;

відповідальність — розуміння наслідків своїх дій;

емоційна саморегуляція — здатність заспокоїтись, сконцентрувати увагу;

соціальні навички — перші кроки до побудови стосунків.

За даними низки досліджень, діти, які мають емоційно близький контакт із тваринами, частіше демонструють просоціальну поведінку: охоче допомагають іншим, співпереживають, краще розуміють правила взаємодії в групі.

Як тварина впливає на емоційний розвиток

1. Жива істота = зворотний зв’язок тут і зараз

Кішка тікає від надто активної дитини. Пес ластиться, коли відчуває спокій. Це живий зворотний зв’язок, якого не дає іграшка чи планшет. Поведінка тварини — це “дзеркало” для дитини, яке навчає:

що сила не завжди доречна,

що турбота має бути делікатною,

що інший може відчувати інакше, ніж я.

Це формує емоційну уважність — одну з базових складових емпатії.

2. Ніжність без осуду — емоційна безпечність

Тварина не оцінює. Вона приймає — і реагує щиро. Це особливо важливо для дітей, які мають:

підвищену тривожність,

замкнутість,

емоційні травми.

Дитина вчиться проявляти себе м’яко, поступово відновлюючи довіру до взаємодії.

3. Догляд = відповідальність і планування

Участь дитини у годуванні, прибиранні, прогулянках — це вже не гра. Це початок розвитку внутрішньої дисципліни, здатності завершувати справи, планувати, пам’ятати про потреби іншого.

Це надважливо у дошкільному та молодшому шкільному віці.

# data[].attributes.headline
Нейрогімнастичні вправи разом з дитиною

# data[].attributes.subject
Нейрогімнастичні вправи разом з дитиною

# data[].attributes.body
ПРОВЕДІТЬ ПРОСТУ НЕЙРОГІМНАСТИКУ РАЗОМ ІЗ ДИТИНОЮ!

Сядьте навпроти дитини та покажіть їй послідовність рухів (як на відео).

✔️Завдання дитини: правильно повторити рухи, зберігаючи їхню черговість.

Кожен виконує у своєму темпі. Якщо вправу вдається зробити легко - прискорюйтесь! 🔁

👨‍👩‍👧‍👦 Цю вправу можна виконувати і дорослим! Це весело, корисно й дуже ефективно для:

✔️ розвитку координації;

✔️ покращення пам’яті та уваги;

✔️ синхронізації півкуль мозку;

✔️ зниження рівня тривожності.

📌Такі прості вправи зміцнюють зв’язок між тілом і мозком. А ще - заряджають позитивом! 💪✨

🤩Якщо було для вас корисно, залишайте 🔥💜👍

✔️ Знайдено у вільному доступі в мережі Інтернет, за що щиро дякую Автору🍒

🍋Telegram канал

"Виховання з любов'ю" (https://t.me/educationwithloven)🤱

# data[].attributes.headline
Вправа для розвитку міжпівкульних зв'язків "Спритні долоньки"

# data[].attributes.subject
Вправа для розвитку міжпівкульних зв'язків "Спритні долоньки"

# data[].attributes.body
Мета: покращувати розумову діяльність, підвищувати розумову працездатність, стійкість уваги, а також сприяти цілісному розвитку мозку, синхронізації роботи півкуль, оптимізації когнітивних та афективних функцій. розумовий розвиток дітей

# data[].attributes.attachment_link.title
Вправа для розвитку міжпівкульних зв'язків "Спритні долоньки" 1. нейрогімнастика

# data[].attributes.headline
Психологічні  ігри для зняття агресії

# data[].attributes.subject
Психологічні  ігри для зняття агресії

# data[].attributes.body
Психологічні ігри для зняття агресії. Агресія має інстинктивну природу і властива кожному з нас. Її основна мета – самозахист і забезпечення умов для виживання. Поступово, засвоюючи соціальний досвід в родині, дошкільному закладі, у дитини формується здатність до цивілізованого проживання агресивних проявів. Та, на жаль, не завжди соціалізація агресії набуває безпечних форм. Є люди, які не навчилися контролювати свої агресивні імпульси. Агресивна поведінка заважає їм будувати й підтримувати стосунки з іншими. Дорослим не варто привчати дітей приховувати, стримувати прояви агресії, бо це природна реакція, заборона на вираження якої може призводити до проявів аутоагресії (шкода наноситься власному тілу), психосоматичних розладів, деструктивних форм поведінки.

# data[].attributes.headline
Мама - «ні», а тато - «так»

# data[].attributes.subject
Мама - «ні», а тато - «так»

# data[].attributes.body
Подвійні стандарти батьків трапляються якщо не в кожній родині, то дуже часто. Мама заборонила, тато дозволив чи навпаки.

Батьківські розбіжності мають цілком чітке пояснення – це відмінність психічних властивостей мами та тата.

👉🏻 Річ у тому, що пари складаються з людей із різними типами психіки. А наші психічні властивості, своєю чергою, диктують нам напрям поведінки, погляди на життя та виховання дітей.

Будь-який батько чи мама, відчуваючи, які методи вплинули б на нього самого, переносить їх і на свою дитину, не розуміючи, чому з ними не згоден інший з батьків.

Існує 2 основних типи дитячої поведінки у таких випадках:

1️⃣ Дитина спостерігає, розуміє ситуацію та обирає, чия думка їй підходить. По суті, так ми виховуємо в дитині вміння маніпулювати.

2️⃣ Дитина може розгубитись, не розуміючи, що відбувається з улюбленими батьками, намагається догодити кожному і в результаті страждає і втрачає базове почуття захищеності та безпеки, тому що догодити обом неможливо.

Є кілька рекомендацій, як максимально уникнути таких неприємностей:

✅ домовлятися батькам між собою

✅ чим молодша дитина, тим одностайнішими повинні бути батьки

✅ бути послідовними. Якщо один із батьків уже щось дозволив, то другий також дозволяє. А вже після, сідати за стіл переговорів та домовлятися

✅ визначити зони відповідальності, можна вводити це з 6-7 років дитини.

Наприклад, мама відповідає за здоров'я, харчування та уроки, а татова зона відповідальності – це спорт, прогулянки та поїздки. Звісно, таке розділення має бути комфортним самим батькам.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Інтерв'ю на день народження дитини 🎉

# data[].attributes.subject
Інтерв'ю на день народження дитини 🎉

# data[].attributes.body
Щоб зберегти в пам'яті важливі моменти, пропонуємо влаштовувати щорічне інтерв'ю на день народження дитини. Переглядати потім і дивуватися тому, як росте ваша дитина, як змінюються її інтереси, міркування, зовнішність, мрії, герої. Надалі це можна використовувати для відеоролика на круглі дати або на весілля. Не тільки вам, а й дитині буде цікаво побачити себе з боку.

Ось список запитань - зберігайте ⬇️

1. Про що ти мрієш зараз?

2. Що приносить тобі радість і робить щасливим?

3. Якщо я дозволю тобі просто зараз зробити все, що хочеш, то що б ти зробив?

4. Що таке диво?

5. Що тебе може засмутити?

6. Твоя улюблена книга?

7. Найсмачніша їжа на світі?

8. Куди б ти хотів вирушити в подорож?

9. Ким ти хочеш стати, коли виростеш?

10. Як би ти хотів допомогти іншим людям?

11. Що ти любиш у своїх батьках?

12. Що б ти хотів змінити в нашій родині?

13. Де тобі добре?

14. Що тобі запам'яталося і сподобалося останнім часом найбільше?

15. Чого ти навчився нещодавно, що раніше робити не вмів?

16. Чого ти хочеш навчитися найближчим часом?

17. Твоя улюблена пісня?

18. Хто твій герой?

19. Що таке кохання? Кого ти любиш?

20. Якби в тебе була чарівна паличка, яка виконує будь-які бажання, що б ти загадав?

Але найголовніше не те, які запитання ви поставите своїй дитині. А те, як ви відреагуєте на відповіді. Адже найкраще переконання, яке може винести дитина зі свого дитинства - Мене люблять і приймають будь-яким. Добре що я є 🫶🏻

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Літо в розпалі — час сімейних подорожей ☀️

Як зробити відпочинок з дитиною легким і безтурботним?

# data[].attributes.subject
Літо в розпалі — час сімейних подорожей ☀️

Як зробити відпочинок з дитиною легким і безтурботним?

# data[].attributes.body
Зібрали для вас корисні поради — прості, але важливі!

🧳 Перед поїздкою: підготуйтесь завчасно

1️⃣ Перевірте здоров’я дитини

Проконсультуйтесь із педіатром, переконайтесь, що все добре: імунітет, вакцинація, самопочуття.

2️⃣ Складіть аптечку

Обов’язково візьміть усе необхідне: жарознижувальні, пластирі, антисептик, термометр, ліки проти алергії чи проблем із животиком — залежно від вашої дитини.

3️⃣ Підтримайте імунітет

За рекомендацією лікаря можна пройти курс зміцнення імунітету. Така підтримка активує обмін речовин і допоможе організму адаптуватися до змін клімату та харчування.

🚗 У дорозі: комфорт і безпека

1️⃣ Гігієна понад усе

Антисептик завжди під рукою! Мийте руки перед їжею, після туалету, після транспорту.

2️⃣ Безпечні перекуси

Беріть із собою перевірені продукти — фрукти, овочі, горішки. Уникайте сумнівної їжі з вулиці.

3️⃣ Чиста питна вода

Майте свою воду. Вода з неперевірених джерел може бути небезпечною для шлунку.

🏖 На відпочинку: без поспіху, з насолодою

1️⃣ Дотримуйтесь режиму

Підтримуйте знайомий розпорядок сну та харчування — це знижує ризик капризів і перевтоми.

2️⃣ Захист від сонця

Панама, сонцезахисний крем і вода — обов’язкові! Уникайте перебування під прямим сонцем у пікові години.

3️⃣ Активності на свіжому повітрі

Заплануйте рухливі ігри, прогулянки — дитина має куди спрямувати енергію, а не нудьгувати.

Нехай ваша поїздка буде не тільки яскравою, а й спокійною, здоровою й наповненою приємними моментами для всієї родини 💙

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Чек-лист зі справами, які варто виконати з дитиною влітку 

# data[].attributes.subject
Чек-лист зі справами, які варто виконати з дитиною влітку 

# data[].attributes.body
Зберігайте чек-лист зі справами, які варто виконати з дитиною влітку 🌞

✨Активні та пригодницькі

1. Влаштувати пікнік у парку або лісі

2. Зліпити замок із піску на пляжі

3. Відвідати зоопарк або контактний міні-зоопарк

4. Покататися на човні, катамарані чи SUP-дошці

5. Організувати сімейний похід з ночівлею в наметі

6. Пограти в “мисливців за скарбами” — зробити квест на вулиці

7. Навчити запускати повітряного змія

8. Пострибати в калюжах після літнього дощу

9. Покататися на велосипеді або самокаті новим маршрутом

10. Спробувати новий спорт або рухливу гру на свіжому повітрі (фрізбі, бадмінтон, водні бої)

🎨 Творчі та емоційні

11. Розмалювати камінці та зробити з них “щасливу колекцію”

12. Зібрати гербарій або зробити щоденник природи

13. Створити літню картину з природних матеріалів (пісок, трава, листя)

14. Зняти разом коротке літнє відео або зробити фотоальбом

15. Змайструвати годівничку чи будиночок для комах

🍓 Смачно та пізнавально

16. Разом зібрати ягоди або фрукти на фермі чи дачі

17. Приготувати домашнє морозиво чи лимонад

18. Зробити фруктові шашлички або смузі

19. Піти на літній ярмарок чи фестиваль

20. Прочитати цікаву дитячу книжку під деревом або в гамаку

Пишіть, що вже виконали 👇🏻

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
ЩО ПОВИННІ ЗНАТИ БАТЬКИ ПРО ПРАВА ВИХОВАТЕЛЯ ДИТЯЧОГО САДОЧКА?

# data[].attributes.subject
ЩО ПОВИННІ ЗНАТИ БАТЬКИ ПРО ПРАВА ВИХОВАТЕЛЯ ДИТЯЧОГО САДОЧКА?

# data[].attributes.body
❤️Повага до педагога - це не лише питання етики, а й правової норми. Важливо, щоб батьки не лише знали правила, прийняті у закладі дошкільної освіти, а й дотримувалися їх.

👩‍🏫 ВИХОВАТЕЛЬ МАЄ ПРАВО:

🔸 Не зустрічати дитину особисто, якщо її привели із запізненням - у цей час педагог уже проводить заняття й не зобов’язаний перериватися;

🔸 Не прати, не чистити та не прасувати речі дитини - це відповідальність батьків, як і підбір змінного одягу;

🔸 Вимагати огляду дитини лікарем, якщо вранці є ознаки хвороби (кашель, нежить, температура тощо);

🔸 Знати причину відсутності дитини в садочку;

🔸 Надавати рекомендації щодо додаткових занять або корекційної підтримки для дитини.

🤝 І найголовніше - ВИХОВАТЕЛЬ МАЄ ПРАВО НА ПОВАГУ ДО СЕБЕ Й СВОЄЇ ПРАЦІ.

❗️Недопустимі образи, безпідставні звинувачення або вимоги, які не передбачені правилами садочка (наприклад: «Посидьте з моєю дитиною після робочого дня, я затримуюсь…») - це порушення норм людяності та законодавства.

👨‍👩‍👧‍👦 Права та обов’язки батьків визначено Законом України «Про освіту» та Статутом закладу дошкільної освіти. Повага та співпраця - запорука гармонійного розвитку дитини.☺️❤️

🤩Якщо було для вас корисно, залишайте👍 Полісько Наталія🤩

🍋Telegram канал

"Виховання з любов'ю" (https://t.me/educationwithloven)🤱

# data[].attributes.headline
Простий спосіб, який допомагає підвищити дитячу самооцінку ❕

# data[].attributes.subject
Простий спосіб, який допомагає підвищити дитячу самооцінку ❕

# data[].attributes.body
Семирічна дівчинка була настільки сором’язливою, що не могла піти навіть на день народження до друзів — якщо не знала батьків іменинника. Вона уникала нових гуртків і знайомств, соромилась вітатись і дуже замикалася в собі.

Одного вечора її сім’я переглядала старі домашні відео.

На екрані — шестимісячна вона: усміхнена, відкрита, щебече на колінах у дорослих. Без страху, з легкістю приймає увагу, сміється, коли її розважають.

І тоді вона тихо каже:

🗣️ «Коли я була маленькою — я зовсім не соромилась…»

— «Так, доню, ти була така впевнена, відкрита, життєрадісна!» — відповідає мама.

І щось у свідомості дівчинки змінюється. Вона бачить у собі те, про що вже всі забули.

Через кілька днів вона сама просить відвести її на свято — куди ще вчора боялася йти.

Чому це працює? 👇🏻

Коли дитина бачить себе іншою — сміливою, веселою, активною — у неї виникає готовність знову звернутися до цієї сторони себе.

Це не щось нове, це вже є в ній. Просто спало, чекало нагоди.

Перегляди домашніх відео; історії з дитинства; уважні спогади, які ми можемо ділити з дітьми — усе це зміцнює образ “Я”.

Не існує “лише сором’язливих” чи “виключно бешкетників”.

У кожній дитині — багатство різних рис, і важливо нагадувати їй про це:

➖ Колись ти був хоробрим.

➖ А тоді — лагідним.

➖ Ти розв’язував задачки, сміливо пробував нове, і дуже старався.

Говоріть з дитиною про неї маленьку.

Розповідайте, якою вона була: смішною, впертою, розумною, впевненою.

І не забувайте додавати ті історії, які показують, як вона досягала, старалася і раділа своїм перемогам.

Бо дитяча самооцінка — це не про похвалу. Це про те, щоб згадати:

«У мене це вже виходило. Отже, знову вийде».

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

⁉️Запитай у психолога/педіатра/логопеда (https://t.me/mama_spok_bot)

# data[].attributes.headline
Чим зайняти дитину? Ігри для дітей (підходять для гри з батьками)

# data[].attributes.subject
Чим зайняти дитину? Ігри для дітей (підходять для гри з батьками)

# data[].attributes.body
1. "Живі істоти"
(Розвиває мислення, логіку, словниковий запас)
Ведучий загадує живу істоту. Інші гравці ставлять навідні питання і намагаються якнайшвидше визначити, хто був загаданий.
Ведучий має право відповідати лише «так» чи «ні».
Наприклад, гра може йти так:
Ведучий загадує живу істоту - Бабку.
Гравці запитують:
Це птах? - Ні
Це тварина? - Ні
Це комаха? - Так
Воно більше за мурашки? - Так
Це бджола? – Ні
Виграє той, хто швидше за інших назве правильну відповідь.

2. "Трилітрова банка"
(Розвиває мислення, уяву, словниковий запас)

Ведучий називає будь-яку букву.
Завдання гравців - назвати предмети, які з неї починаються і можуть поміститися в трилітрову банку.
Наприклад:
К – кнопка, кулон, карамелька, комар, крем тощо.
Для того, щоб грати було веселіше, можна спеціально називати дітям слова з помилкою - корова, крісло, курка, кран, кенгуру.
Для дошкільнят це ще чудове тренування просторового мислення - адже потрібно збагнути, чи поміститься курка в трилітрову банку?)

👌 (https://t.me/+Ag3A3kWDpoEyZWQy)
Мамо, не псіхуй! |

# data[].attributes.headline
Дитяча брехня: що насправді ховається за нею? 🎭

# data[].attributes.subject
Дитяча брехня: що насправді ховається за нею? 🎭

# data[].attributes.body
Ваш малюк вже освоїв «принади» неправди? Не поспішайте бити на сполох. Це не означає, що він стане брехуном на все життя.

Найчастіші типи дитячої неправди:

1️⃣ Фантазує про інших: придумує історії, яких не було.

2️⃣ Прикрашає реальність про себе: «мене похвалили», «я отримав подарунок».

3️⃣ Бреше, щоб уникнути покарання: «це не я розбив вазу».

4️⃣ Бреше, щоб нічого не робити: «я вже поїв суп».

5️⃣ Обманює заради вигоди: щоб щось отримати чи уникнути обов’язків.

А тепер головне:

❗️Дитина — не ворог, а друг.

Вона не хоче насолити. Не бреше «назло». Не погана. Вона вчиться. І брехня — теж частина цього процесу.

Через брехню дитина вчиться мислити, фантазувати, запам’ятовувати, шукати рішення. Це природний етап розвитку.

📌 Але памʼятайте: чим більше дитина бреше — тим більше вона хоче щось сказати. І наше завдання — почути.

Ось що часто «каже» дитяча брехня:

😶 «Мені страшно казати правду»

👉 Встановіть правило: за правду не карають. Навіть якщо ви розчаровані, покажіть — ви поруч, ви допоможете, а не засудите.

😶 «Мені неможливо виконати твої вимоги»

👉 Бреше про те, що зʼїв суп? Можливо, справа не у брехні, а у самому супі: часу, способі подачі, втомі дитини. Варто розбиратися не з брехнею, а з причинами.

😶 «Ти любиш мене тільки, коли я хороший»

👉 Фрази типу «не люблю тебе, коли ти…» — дуже ранять. У дитини з’являється страх втратити вашу любов через свої дії. Замініть їх на: «Мені не подобається, що ти зробив, але я тебе все одно люблю».

😶 «Ти провокуєш мене брехати»

👉 Якщо ви точно знаєте, що дитина щось зробила, не «перевіряйте» її питанням — це викличе захисну реакцію. Краще сказати прямо: «Я знаю, що ти зʼїв цукерку. Подумаймо разом, як це вирішити».

👪 А ще говоріть про чесність у спокійні моменти. Не лише «після шкоди». Читайте казки, дивіться мультики — і обговорюйте героїв: хто з них чесний, хто ні, що це змінює?

Навчіть дитину, що чесність — така ж важлива, як доброта й турбота.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Діти та гроші

# data[].attributes.subject
Діти та гроші

# data[].attributes.body
Ми живемо у час, коли гроші вже не тільки в гаманці — вони на картках, у кредитах, розстрочках…

А отже — фінансова грамотність для дітей стає не розкішшю, а необхідністю.

🎯 Завдання батьків — не лише давати, а навчити розуміти, звідки беруться гроші і як ними розпоряджатися.

⠀

І так, краще, щоб дитина зробила перші грошові помилки у 5 років, ніж у 25.

Тому карманні гроші — не забаганка, а один із методів виховання. І їх цілком можна давати вже з 4–5 років, коли дитина орієнтується в цифрах.

Ось базові правила:

➖ Починаємо з 4–5 років — або коли дитина вже вміє рахувати.

⠀

➖ Гроші даємо раз на тиждень, у той самий день, у тій самій сумі. У когось це буде пʼятниця, у когось — неділя.

⠀

➖ Розрахунок суми: якщо іграшка, яку хоче дитина, коштує умовно 400 грн, то щотижня даємо 100 грн — щоб за місяць могла її купити.

⠀

➖ Якщо дитина збирала, збирала — а потім все витратила на дрібниці — не втручаємось. Це її досвід. Попереджаємо, але дозволяємо відчути наслідки.

⠀

➖ Озвучуємо заборони. Що купувати не можна (газовані напої, алергени, солодке тощо). Наприклад: їжу та розвивальні ігри купують батьки.

⠀

➖ Не даємо грошей у борг. Якщо забула гаманець чи вже витратила — нічого страшного. Вчимо: якщо не розрахував — доведеться почекати. Це основа антикредитного мислення.

⠀

➖ Не платимо за оцінки, заправлені ліжка чи винесене сміття. Це обов’язки, а не джерело доходу. Бо тоді дитина почне працювати лише за «ставку».

⠀

➖ Ніколи не караємо грошима. Навіть якщо дитина провинилася — щотижнева сума має бути. Бо наша мета — не маніпулювати, а навчити відповідального ставлення до грошей.

Запамʼятайте:

Гроші — не винагорода і не покарання. Це інструмент, з яким дитина має навчитись поводитись грамотно. І на початку — помилки неминучі. Але саме через них дитина вчиться планувати, розраховувати і приймати рішення.

Хочете, щоб ваша дитина у дорослому віці не «жила в мінус» — починайте навчати фінансової грамотності вже сьогодні. Спокійно, поступово і з повагою.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
А ти справді мене чуєш? 

# data[].attributes.subject
А ти справді мене чуєш? 

# data[].attributes.body
Задумайтесь — як часто ваша дитина підходить до вас із чимось важливим?

І як часто ви справді її слухаєте? Без телефону в руках. Без поспіху. Без фраз на кшталт: «Ой, не вигадуй!» або «Та перестань, це дрібниці!»

❕Саме в ті моменти, коли ми ВЧИМОСЯ СЛУХАТИ — дитина розуміє:

мої емоції мають право на існування.

І тоді вона відкривається не зі страху, а з довіри.

⠀

У безпечному середовищі діти діляться переживаннями значно охочіше.

Але це вимагає нашого часу і зусиль.

⠀

Що допоможе розвинути навичку уважного слухання?👇🏻

1️⃣ Відкладіть гаджети. Повна увага — найцінніше, що ви можете дати.

⠀

2️⃣ Слухайте без осуду. Фрази типу «Самі винні» або «Та ну, це ж дурниця» — змушують дитину замкнутись.

⠀

3️⃣ Уточнюйте, а не радьте.

Запитайте:

🟡 «А що ти про це думаєш?»

🟡 «Як ти себе почував у той момент?»

⠀

4️⃣ Не поспішайте. Дитині може знадобитись час, щоб висловити думки — не поспішайте «допомагати словами».

⠀

5️⃣ Розділіть її емоції.

Замість аналізу — просто скажіть:

🟡 «Тобі зараз боляче, я розумію»

🟡 «Тобі прикро — і це нормально»

👉🏻 І памʼятайте: почуте — не означає “виправлене”.

Дитині не завжди потрібна ваша порада. Найчастіше їй просто потрібно, щоб її ХТОСЬ по-справжньому почув.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
ДОБРІ ПОРАДИ БАТЬКАМ🌈

ЯК ДОПОМОГТИ ДИТИНІ ЗНИЗИТИ ТРИВОЖНІСТЬ? 

# data[].attributes.subject
ДОБРІ ПОРАДИ БАТЬКАМ🌈

ЯК ДОПОМОГТИ ДИТИНІ ЗНИЗИТИ ТРИВОЖНІСТЬ? 

# data[].attributes.body
Сучасний світ сповнений нової інформації, швидких змін та непередбачуваних ситуацій. Дорослим нелегко впоратися зі стресом, а що вже казати про дітей! Тривожність у дошкільнят - це не просто «капризи» чи «нерви», а важливий сигнал про те, що їм потрібна наша підтримка.

⭐️ЩО РОБИТИ:

🌈Стабільний режим дня:

Дитина почувається спокійніше, коли знає, що і коли відбудеться. Чіткий графік сну, харчування та ігор дає відчуття безпеки.

🌈 Більше тілесного контакту:

Обійми, погладжування по спинці, тримання за руку - це справжні «ліки» від тривожності. Фізичний контакт допомагає дітям відчувати тепло та підтримку.

🌈Називайте емоції:

Дитина може не розуміти, що з нею відбувається. Допоможіть їй словами: «Ти засмутився, бо…», «Тобі страшно, бо…». Це вчить її розуміти свої почуття й справлятися з ними.

🌈 Не знецінюйте страхи:

Фрази «Не бійся», «Ти ж уже дорослий» не допомагають. Краще сказати: «Я розумію, що тобі страшно. Давай подумаємо, як зробити це менш страшним».

🌈Ритуали спокою перед сном:

М’яке світло, спокійні казки, колискові або легкий масаж допоможуть дитині розслабитися. Важливо виключити перед сном мультфільми та активні ігри.

🌈 Час для вільної гри:

Дозвольте дитині гратися так, як їй хочеться. Через гру вона проживає свої переживання. Ігри з піском, водою, ляльками чи малювання - чудовий спосіб зняти напругу.

🌈 Ваш спокій - її спокій:

Діти дуже тонко відчувають стан батьків. Якщо ви самі нервуєте, малюк теж буде напруженим. Дозволяйте собі відпочинок і піклуйтеся про власний емоційний стан.

📝Тривожність дитини - це не вирок. Це привід бути поруч, підтримати, навчити її справлятися з почуттями. Давайте більше тепла, уваги та розуміння - і світ стане для малюка безпечнішим! 😍

📱 Telegram канал (https://t.me/educationwithloven)

" (https://t.me/educationwithloven)Виховання з любов'ю" (https://t.me/educationwithloven)😀

# data[].attributes.headline
 Нейровправи для дошкі

# data[].attributes.body
Нейровправи для дошкільнят - простий шлях до розвитку мозку через рух!

🧠Нейровправи - це спеціальні рухові завдання, що активізують одночасну роботу обох півкуль головного мозку.

📌Вони сприяють:

🟢розвитку уваги, памʼяті та мислення;

🔵покращенню координації та просторового орієнтування;

🔴 формуванню навичок саморегуляції й зниженню рівня тривожності;

🟡 легшому засвоєнню нової інформації.

📌Такі вправи особливо корисні для підготовки до занять, як активна перерва або щоденна ранкова гімнастика.

✔️Виконуючи їх регулярно, дитина краще концентрується, швидше навчається та має гарний настрій 💪😊

🤩Якщо було для вас корисно, залишайте👍

✔️ Знайдено у вільному доступі в мережі Інтернет, за що щиро дякую Автору (https://www.instagram.com/reel/DIBRkSvtO5p/?igsh=MTRmc2twNm5mOWN3)🍒

🍋Telegram канал

"Виховання з любов'ю" (https://t.me/educationwithloven)🤱

# data[].attributes.headline
Нейровправи для дошкільнят 

# data[].attributes.subject
Нейровправи для дошкільнят 

# data[].attributes.body
🧠 Нейровправи для дошкільнят - простий шлях до розвитку мозку через рух!

🧠Нейровправи - це спеціальні рухові завдання, що активізують одночасну роботу обох півкуль головного мозку.

📌Вони сприяють:

🟢розвитку уваги, памʼяті та мислення;

🔵покращенню координації та просторового орієнтування;

🔴 формуванню навичок саморегуляції й зниженню рівня тривожності;

🟡 легшому засвоєнню нової інформації.

📌Такі вправи особливо корисні для підготовки до занять, як активна перерва або щоденна ранкова гімнастика.

✔️Виконуючи їх регулярно, дитина краще концентрується, швидше навчається та має гарний настрій 💪😊

🤩Якщо було для вас корисно, залишайте👍

✔️ Знайдено у вільному доступі в мережі Інтернет, за що щиро дякую Автору🍒

🍋Telegram канал

"Виховання з любов'ю" (https://t.me/educationwithloven)🤱

# data[].attributes.headline
Літні пальчикові ігри

# data[].attributes.subject
Літні пальчикові ігри

# data[].attributes.body
1️⃣ Розвивають дрібну моторику - рухи пальців зміцнюють м’язи рук, готуючи їх до письма.

2️⃣ Сприяють мовленнєвому розвитку - активізація дрібної моторики стимулює мовні центри мозку.

3️⃣ Поліпшують увагу та пам’ять - ігри вимагають концентрації та запам’ятовування рухів і слів.

4️⃣ Розвивають координацію рухів - дитина навчається узгоджувати слова з діями.

5️⃣ Сприяють емоційному контакту - особливо якщо гра проводиться з дорослим, створюється тепла атмосфера спілкування.

6️⃣ Навчають новим словам і уявленням - у формі гри діти пізнають навколишній світ.

❤️Це простий і веселий спосіб розвитку, який легко вписати в щоденне заняття.

🤩Якщо було для вас корисно, залишайте👍

✔️ Знайдено у вільному доступі в мережі Інтернет, за що щиро дякую Автору Пирожок Аліні Ігорівні 🍒

🍋Telegram канал

"Виховання з любов'ю" (https://t.me/educationwithloven)🤱

# data[].attributes.headline
«Дай здачі!» — чому нам так хочеться це сказати та чому варто зупинитись

# data[].attributes.subject
«Дай здачі!» — чому нам так хочеться це сказати та чому варто зупинитись

# data[].attributes.body
Коли дитину штовхають, обзивають або кривдять — у нас спалахує одне: бажання захистити. Іноді — справжній гнів.

Ми хочемо зупинити це просто зараз. Щоб наша дитина була в безпеці. Бо страшно, коли твоя дитина — тихіша, м’якша, слабша. А тебе немає поруч — у садочку, школі, на майданчику. Ти не можеш втрутитися.

Але в цьому й криється пастка.

Коли дитина відповідає ударом — конфлікт не закінчується. Він розростається.

І винним часто виявляється… саме вона. Бо більшість бачить лише кінець. Лише фінальну дію. Лише: «Він мене вдарив!»

І тоді дитина отримує не захист, а подвійну несправедливість:

👉 її образили —

👉 і її ж покарали.

А якщо вона вдарила сильніше? Потрапила в око, в живіт, у пах? Дитина впала на камінь?

Тепер уже твоя дитина — в центрі скандалу.

Крім того, «дай здачі» — це по суті інструкція:

емоції треба вирішувати кулаками.

Не словами. Не чіткими кордонами. Не виходом із ситуації. А ударом.

Але ми ж не хочемо навчити терпіти.

І не хочемо навчити бити.

Ми хочемо навчити захищатися.

А це зовсім інше:

🟢 Вийти з ситуації

🟢 Сказати: «Зі мною так не можна!»

🟢 Покликати дорослого чи звернутись по допомогу

🟢 Чітко й упевнено позначити межі

Іноді — жорстко. Але з повагою до себе.

Бо вміти дати відсіч — це не про кулак.

Це про вміння сказати:

🗣 «Я бачу, що відбувається. І я не дозволю так зі мною поводитись»

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Про межі її простору, 

# data[].attributes.body
Про межі її простору, а найголовніше — її тіла?

Це критично важливо для профілактики домагань, фізичного чи психологічного насильства. Але з нами про це ніхто не говорив — тож і ми часто не знаємо, як пояснити це дітям 🤷🏻‍♀️.

А починати варто вже з 3–4 років.

«КОЛА ДОВІРИ» — наочна схема, яка допоможе провести цю розмову зрозуміло і просто.

1️⃣Фіолетове коло — Я. Моє тіло. Моє особисте «Я»

Найголовніше коло. Наше тіло належить тільки нам. Лише ми вирішуємо, хто і коли може нас торкатися. Навіть я, коли хочу поцілувати свою дитину, запитую: «Можна тебе поцілувати?» І не ображаюсь, якщо чую «ні».

‼️ Це її/його тіло — і це право дитини.

Ніхто — навіть бабуся, дідусь чи друг тата — не має права змушувати до обіймів, поцілунків або посадити на коліна без згоди. Це не «вихованість» — це порушення кордонів.

2️⃣Синє коло — Сім’я

Це близькі люди, яких ми любимо. Але навіть вони не мають права порушувати особисті межі дитини. І ми так само маємо поважати їхній простір.

3️⃣Зелене коло — Друзі

Друзі — це про довіру й радість спілкування. Але навіть у дружбі будь-які обійми — тільки за згодою обох.

‼️ Важливо пояснити: справжній друг не змушує і не шантажує:

«Не покажеш попу — не буду з тобою дружити» — це

не дружба

, а маніпуляція.

4️⃣Жовте коло — Знайомі

Це люди, яких ми бачимо, але мало знаємо: друзі батьків, діти з гуртків тощо. З ними — більша дистанція. І її треба зберігати.

5️⃣Помаранчеве коло — Дорослі, які допомагають

Продавці, лікарі, поліцейські, вчителі. Вони можуть допомагати, але вони

не друзі

.

‼️ Нормальний дорослий

не проситиме допомоги у дитини

:

— «Хлопчику, допоможи знайти кошеня»

— «Дівчинко, донеси пакети в під’їзд»

У таких ситуаціях треба

тікати й шукати допомоги в дорослих

, яким ви довіряєте.

6️⃣Червоне коло — Незнайомці

Ми їх

не знаємо

. Навіть якщо вони називають нас на ім’я, навіть якщо кажуть, що знають маму чи тата.

→ «Привіт, Машо! Я подруга твоєї мами, пішли, я тебе відведу додому».

Не важливо, що вони знають нас. Важливо, що

ми їх не знаємо

.

‼️ З незнайомцями не можна розмовляти, відповідати на запитання, розповідати про себе, і

ніколи не йти з ними кудись

.

👩‍🎨 Намалюйте ці кола разом із дитиною. Розфарбуйте й проговоріть кожен рівень, використовуючи життєві приклади.

📣 І повторюйте:

➖ Якщо тобі некомфортно — ти маєш право сказати: СТОП. НІ.

➖ Ніхто не має права торкатися тебе без згоди.

➖ І ти також не повинен порушувати кордони інших.

➖ Якщо щось пішло не так — розкажи дорослому.

➖ Не мовчи. Не ховайся. Не соромся. Ти завжди можеш звернутись до нас. Ми — на твоєму боці.

Збережіть цю інформацію й поділіться з іншими батьками.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
🖼️ Дитина малює сім'ю: аналіз малюнка

# data[].attributes.subject
🖼️ Дитина малює сім'ю: аналіз малюнка

# data[].attributes.body
Рекомендується вивчати малюнки не раніше, ніж дитині виповниться 4-5 років. Потрібно попросити її намалювати свою сім'ю. При цьому не варто уточнювати, кого і як краще малювати, перераховувати членів сім'ї. Нехай дитина зробить усе сама, тоді картина її внутрішнього стану буде найбільш об'єктивною.

✅ Отже, першою дитина намалює найбільш значущу для себе людину. Потім менш значущу і так далі. Важливо побачити, де вона розташує себе саму, хто їй ближчий, з ким у неї найкращий контакт.

✅ Важливим є зріст дитини на малюнку. Одного зросту з батьками - кумир сім'ї, надто маленький - невпевненість і занижена самооцінка. Що ближче один до одного намальовані члени сім'ї, то ближчі вони в житті. Якщо дитина намальована в центрі, вона відчуває себе коханою і значущою для батьків.

✅ Найретельніше промальовування - у найулюбленішого члена сім'ї. До речі, якщо дитина намалювала всіх членів сім'ї, які тримаються за руки, - це показник гармонії та дружньої атмосфери.

✅ Якщо хтось із сім'ї зображений спиною або в профіль, значить, він викликає в дитини тривогу. Щоправда, якщо між ним і малюком зовсім недавно сталася сварка, то малювання його в подібних ракурсах - явище тимчасове.

✅ Малюки можуть виключити з малюнка когось із членів родини. Найчастіше це молодші сестри та брати, після народження яких дитина почала отримувати менше уваги та турботи. А їхню відсутність малюк може цілком резонно аргументувати: сестричка чи братик гуляє, грається в сусідній кімнаті, спить. Така ж доля може спіткати і тата, з тією лише різницею, що в відображеному на аркуші моменті він перебуває на роботі або у відрядженні. Це означає, що дитині не вистачає уваги батька або вона його боїться і вважає за краще проводити час без нього.

Після того як дитина закінчить малювати, запропонуйте їй тепер намалювати таку сім'ю, яку вона хотіла б мати, нехай помріє. Різницю Ви побачите самі ❤️

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Як проявляється тривога у дітей? 

# data[].attributes.subject
Як проявляється тривога у дітей? 

# data[].attributes.body
Виявити у дитини тривожність допоможуть спостереження за змінами в її поведінкових проявах.

Ознаки тривоги:

➖швидка втомлюваність;

➖труднощі у зосередженні та концентрації уваги;

➖порушення засинання і неспокійний сон;

➖втрата апетиту або його посилення;

➖вологі або холодні долоні чи ступні;

➖постійне занепокоєння чи напруження, поява нових страхів;

➖очкування імовірних негативних ситуацій та розмови про них;

➖постійний плач чи надмірна плаксивість;

➖надмірна прив’язаність до батьків і занепокоєння щодо них, страх залишатися на самоті;

➖нав’язливі дії (часте миття рук, перевірка, чи зачинені двері, небажання полишати будинок тощо);

➖тілесні реакції (сіпання ока, дрижання тіла, інше).

Як допомогти дитині впоратися з тривогою:

✅ Обіймайте і приймайте обійми.

✅ Забезпечте щоденну стабільність дотриманням режиму дня, традицій, ритуалів. Усі зміни обговорюйте заздалегідь.

✅ Навчіть дитину за допомогою шумних видихів позбавлятися напруги. Допоможіть уявити, ніби так вона виштовхує її з тіла. Доберіть і виконуйте разом вправи на розслаблення.

✅ Зробіть дозвілля корисним: гуляйте на свіжому повітрі, майте регулярні фізичні навантаження, організуйте творчу діяльність.

✅ Довіряйте дитині. Зважайте на її думки. Приймайте поради. Пояснюйте, на що вона може впливати, а що вирішують лише дорослі.

✅ Про те, що ви поруч, можна говорити без обмежень.

✅ Спілкуйтеся постійно. Обговорюйте все, що робитимете разом і окремо. Оцінюйте день, що минув. Діліться почуттями. Плануйте наступний день і майбутнє. Завершуйте розмови оптимістично.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Психологічні ігри

# data[].attributes.subject
Психологічні ігри

# data[].attributes.body
Гра «Скульптура»

Мета: розвиток уміння володіти м’язами обличчя, рук, ніг тощо, зниження м’язової напруги. Гра може бути використана в ході роботи з тривожними дітьми.

Хід гри: діти діляться на пари. Один з них — скульптор, інший — скульптура. За завданням ведучого скульптор ліпить з «глини» скульптуру: дитину, яка нічого не боїться; дитини, яка всім задоволена; дитини, яка виконала складне завдання тощо. Теми для скульптур може пропонувати дорослий, а можуть вибирати самі діти. Потім діти можуть помінятися ролями. Можливий варіант групової скульптури. Після проведення гри доцільно обговорити з дітьми, що вони відчували в ролі скульптора, скульптури, яку фігуру приємно було зображати, яку — ні.

Гра «Слон, жираф і крокодил»

Мета: розвиток уваги, подолання імпульсивності. Гра може бути використана
в корекційній роботі з гіперактивними дітьми.

Хід гри: коли ведучий говорить: «Слон», — усі мають широко розвести руки
в сторони, зображуючи великого слона. Коли ведучий говорить: «крокодил», усі плескають рукою об руку, зображаючи пащу крокодила. Коли ведучий говорить: «жираф», усі витягують руку вгору, зображуючи шию жирафа. У ході гри ведучий називає одну тварину, а сам, щоб заплутати дітей, показує іншу.

Гра «Море і небо»

Мета: розвиток уяви, навчання дітей вираженню емоцій. У гру можна грати як
з однією дитиною, так і з групою до 8 осіб.

Хід гри: діти стають в коло і беруться за руки. Ведучий запитує в дітей про те, яка буває погода на морі. Після чого діти зображують:

1) за допомогою рук — море (хвилі, штиль, шторм);

2) за допомогою обличчя й долоньок — небо (як сонечко світить і як воно ховається за хмаринки).

Потім дітям роздають аркуші паперу А4, розділені на шість квадратів. У кожному квадраті діти мають намалювати море з різною погодою (під час шторму, із блискавками, під час снігопаду, із веселкою, торнадо, у штиль, з корабликом в гарну погоду тощо). Кожна дитина розповідає про те, що вона намалювала і про те, яка в неї улюблена погода.

Гра «Назви ласкавим ім’ям»

Мета: гра формує у дітей доброзичливе ставлення одне до одного. Може бути використана в роботі з тривожними, сором’язливими дітьми.

Хід гри: діти сідають у коло. У центр виходить одна дитина — ведучий. Всі інші по черзі називають ласкаві варіанти його імені (або називають ласкавим словом: котик, принцеса тощо або роблять комплімент). Потім ведучий вибирає, який ласкавий варіант свого імені йому найбільше сподобався.

Бажано, щоб кожен із дітей побував у ролі ведучого.

# data[].attributes.headline
Гра «Піймай»

# data[].attributes.body
Гра «Піймай»

Мета: зосередження на кінестетичних відчуттях, розвиток дрібної моторики рук, встановлення емоційного контакту між дитиною і дорослим, створення позитивного емоційного настрою.

Хід гри: Дитина розкриває долоньку. Дорослий опускає дитині на долоньку вказівний палець, дитина повинна його зловити, стиснувши долоню. Потім учасники міняються ролями.

Гра «Жучки та вітерець»

Мета: зняття психоемоційної та м’язової напруги. Може бути використана в період адаптації дітей до дитячого садка. Викликає у дітей позитивні емоції.

Хід гри: Діти повзають по килиму, зображуючи жучків. Коли дорослий каже: «Вітерець», — жучки лягають на спинку і починають рухати руками і ногами, показуючи, що не можуть перекинутися. Потім дорослий говорить дітям, що жучки — молодці, таки змогли перекинутися на лапки і можуть повзати далі. Гра повторюється кілька разів.

Тілесно-орієнтована гра «Лагідна крейда»

Мета: гра сприяє зняттю м’язових затисків, розвитку тактильних відчуттів.

Хід гри: Існує гарна розвага — малювати або писати на спині одне в одного різні картинки або літери, а потім відгадувати, що було зображено. Ця гра подобається багатьом дітям, але не дуже підходить тривожним хлопчикам і дівчаткам, оскільки вони, намагаючись розгадати задуми партнера по грі, можуть хвилюватися, переживати, внаслідок чого напружувати м’язи сильніше і сильніше.

Модифікація гри для тривожних дітей: дорослий говорить дитині: «Ми з тобою будемо малювати одне одному на спині. Що ти хочеш, щоб я зараз намалював? Сонечко? Добре». І м’яким дотиком пальців зображує контур сонця. «Схоже? А як би ти намалював на моїй спині або руці? А хочеш, я намалюю тобі сонце «ласкавим»? І дорослий малює, ледь торкаючись поверхні тіла. «Тобі приємно, коли я так малюю? А хочеш зараз білка або лисиця намалюють сонце своїм «ласкавим» хвостиком? А хочеш, я намалюю інше сонце, чи місяць, або що-небудь ще?» Після закінчення гри дорослий ніжними рухами руки «стирає» все, що він намалював, при цьому злегка масажує спину або іншу ділянку тіла.

Гра «Де заховався зайчик?»

Мета: розвиток уваги.

Гру можна проводити з будь-якою м’якою іграшкою, наприклад, зайчиком.

Хід гри: дитина закриває очі, дорослий у цей час ховає іграшку в кімнаті. Потім дитина повинна її знайти. На початку ховати іграшку потрібно на видному місці, потім серед інших іграшок і в тих місцях, де її не видно.

Гра «День і ніч»

Мета: корекція імпульсивності.

Хід гри: коли дорослий говорить: «День» — діти грають, бігають, роблять що хочуть. Коли дорослий говорить: «Ніч» — діти лягають на килим і відпочивають. Гра повторюється кілька разів.

# data[].attributes.headline
Дидактична гра «Знайди пару»

# data[].attributes.subject
Дидактична гра «Знайди пару»

# data[].attributes.body
Вчимось співвідносити малюнок із реальним фото предмета.

📎Мета гри:

📎 розвивати у дітей уміння порівнювати, аналізувати та знаходити спільні ознаки;

📎 формувати зв’язок між зображенням і реальним предметом;

📎 збагачувати словниковий запас;

📎 розвивати увагу, логічне мислення та зорове сприймання.

📎Такі вправи допомагають дітям краще орієнтуватися в навколишньому світі, встановлювати причинно-наслідкові зв’язки та готують до подальшого навчання.

✔️ Знайдено у вільному доступі в мережі Інтернет, за що щиро дякую Автору Wunderkiddy 🌻

# data[].attributes.headline
Тест на самооцінку для дітей

# data[].attributes.subject
Тест на самооцінку для дітей

# data[].attributes.body
✍️

Малюємо 10 сходинок і розказуємо таку коротеньку інструкцію як у відео.

➡️ від 8до 10 сходинок - завищена самооцінка (в дошкільнят кажуть норма)

➡️ від 5 до 7 сходинок - адекватна самооцінка

➡️ від 1 до 4 сходинок - низька.

©️katya.vengerska

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Чому дітям важливо чути історії своєї родини: сила коріння у формуванні емоційної стійкості та самооцінки

# data[].attributes.subject
Чому дітям важливо чути історії своєї родини: сила коріння у формуванні емоційної стійкості та самооцінки

# data[].attributes.body
Коли дитина запитує:

«А ким був мій дідусь?»,

«А де ви жили, коли були маленькі?»,

«А хто в нашій родині був першим військовим, першим хто щось втратив або вистояв?» — насправді вона шукає опору, коріння, пояснення собі через вас.

Діти, які знають історії своєї родини, виростають стійкішими, впевненішими, менш схильними до тривоги, згідно з багатьма психологічними дослідженнями. Вони краще переживають зміни, вміють будувати стосунки і менше бояться бути собою.

🧠 Що саме дає знання родинної історії?

1. Почуття приналежності й стабільності

У час невизначеності — війни, міграцій, втрат — особливо важливо, щоб дитина відчувала: «Я належу до когось. Я частина історії, яка триває».

Це допомагає не втратити себе в складних подіях — бо є «ми».

2. Приклад подолання труднощів

Якщо дитина чує історії, як родичі виживали у скруті, вистояли після втрати, будували життя з нуля — вона отримує живу, не книжкову, модель життєвої сили.

✔️ Це працює навіть краще за «мотиваційні ролики». Бо це — своє, рідне, правдиве.

3. Розвиток емпатії й самоповаги

Дитина розуміє, що її рідні — це не просто образи на фото, а живі люди з емоціями, виборами, болем, гідністю. Це розвиває співпереживання і здатність розуміти складні ситуації.

4. Формування цінностей

У родинних історіях передається не моралізаторство, а досвід: що було важливо для роду, які вчинки цінувались, як будувались стосунки.

✔️ Так передається не лише пам’ять, а етичний код родини.

🔍 Що показують дослідження?

У статті «Knowledge of family history as a clinically useful index of psychological well-being and prognosis» психологи Маршалл Дюк (Marshall P. Duke) і Робін Фівуш (Robyn Fivush) науковці з Університету Еморі (Emory University, США) виявили:

діти, які знали більше фактів про свою родину (наприклад, як батьки зустрілись, де жили бабусі-дідусі, хто кого підтримував у важкий момент), мали вищу самооцінку, ліпші результати у школі, нижчий рівень тривожності і депресивності,

а також краще справлялись із стресом у перехідні періоди (переїзди, розлучення, зміна школи тощо).

❌ Що втрачає дитина без родинної пам’яті?

Відчуття, що вона — випадковість у світі

Розуміння, що більшість труднощів — прохідні

Уміння вписати себе в історію, а не лише бути "поки що існуючим"

Доступ до внутрішньої гідності через знання: «У моїй родині вже хтось вмів боротися, любити, терпіти, творити, виживати»

✅ Як правильно ділитися родинними історіями?

1. Не ідеалізуйте і не прикрашайте

«У нашій родині були і сильні, і ті, хто помилявся. Але ми тримаємося разом.»

✔️ Реальні історії працюють краще, ніж “легенди”. Це не про героїзм, а про людяність.

2. Залучайте дитину як учасника, а не слухача

Запитайте: «Яка історія з нашого роду тобі запам’яталась найбільше?»

Запропонуйте записати історію прабабусі або зробити родинне інтерв’ю

Разом створіть «родинну скриню» з речами, фотографіями, листами

3. Розповідайте історії в різних ситуаціях

Під час вечері, прогулянки, укладання до сну

У дні пам’яті, на свята, коли щось нагадує певний момент родини

✔️ Це не має бути “офіційна лекція”. Це — спільний дотик до сенсу.

4. Завжди пояснюйте мораль і силу, яку несе історія

«Це навчило мене, що навіть коли здається — виходу нема, він є. І це я хочу передати тобі.»

✔️ Не просто «історія», а її емоційне значення — ось що важливо.

🧭 Коли особливо важливо говорити про родинну історію?

Після втрати когось із близьких У перехідні моменти: переїзд, нова школа, війна, адаптація

Якщо у дитини знижується самооцінка, вона часто каже: «Я нічого не вмію», «Я ні для чого»

Коли дитина починає шукати сенс або ставить глибокі запитання.

💡 Висновок: родинна історія — це не про минуле. Це — ваш найбільший ресурс для майбутнього дитини

✔️ Дитина, яка знає, звідки вона родом, має емоційну стійкість, самоцінність і здатність співпереживати

✔️ Через ваші історії — вона вчиться розуміти світ, себе й інших

✔️ Найкраща «спадщина» — це не лише речі, а пам’ять, у якій живе душа вашої родини

# data[].attributes.headline
Коли сон не приходить

# data[].attributes.subject
Коли сон не приходить

# data[].attributes.body
Так буває з багатьма. Начебто день був насичений, тіло вже хоче спати — а сон не приходить. Це може здаватися дивним, але в цьому є пояснення.

🔹 Наш мозок — дуже розумний, але й дуже активний.

Навіть коли ти вже лежиш у ліжку, мозок ще «не спить»:

він згадує, мріє, переживає або думає, що робити завтра. Іноді він ніби каже:

«Зачекай, мені треба ще трохи подумати!»

🔹 Якщо день був насиченим або емоційним — мозок перевантажений.

Багато шуму, нових вражень або навіть радісні події — це як повна скринька, яку мозок намагається поскладати перед сном.

Він сортує спогади, як книжки на полицю. І йому потрібен час.

🔹 А ще мозок любить тишу й темряву, щоб зрозуміти, що «ніч настала».

Світло від екранів, гучні звуки, телевізор або телефон — це як сигнали: «Ще не ніч!»

А от коли тихо, темно і спокійно — тоді виробляється мелатонін — це спеціальна речовина, яка допомагає нам засинати.

🔹 Інколи заважають думки або хвилювання.

Ми згадуємо, що було, що не сподобалося, або навіть трохи боїмося: «А раптом щось не так?»

Це нормально. У кожного бувають такі думки. Але з ними можна подружитись.

🧠 Як допомогти собі заснути — підказки від науки:

✅ 1. Спокійні думки — як подушка для мозку.

Поговори з мамою, татом, бабусею — розкажи, що тебе хвилює. Або малюй, або записуй у щоденник перед сном.

Коли думки «висловлені», мозок легше засинає.

✅ 2. Вимикай екрани заздалегідь.

Мультики, ігри та телефон перед сном — це як яскраві феєрверки в голові. Після них мозку важче перейти до тиші.

Спробуй читати, слухати казку або дивитися на зорі з вікна.

✅ 3. М’який ритуал перед сном.

Постійні дії щодня — наприклад, чищення зубів, казка, улюблена іграшка — допомагають тілу та мозку зрозуміти: «О, це сигнал — пора спати!»

✅ 4. Дихай повільно.

Ляж у ліжку, поклади долоньку на живіт і дихай спокійно. Уявляй, що ти пливеш на хмаринці або гойдаєшся в човнику.

Так мозок отримує сигнал: «Я в безпеці. Можна розслабитися.»

✅ 5. Не лякайся, якщо сон не приходить одразу.

Це не означає, що щось не так. Просто твоє тіло і розум зараз ідуть кожен своєю швидкістю.

Полеж спокійно. І сон обов’язково прийде.

🌙 І ще важливе:

Сон — це не кнопка.

Його не можна «увімкнути». Але можна створити навколо нього простір — спокійний, затишний, лагідний.

І тоді він приходить — як гість, який знає: його тут чекають.

# data[].attributes.headline
Чому дитина гризе нігті або смикає волосся: психологічні сигнали, які не можна ігнорувати

# data[].attributes.subject
Чому дитина гризе нігті або смикає волосся: психологічні сигнали, які не можна ігнорувати

# data[].attributes.body
Що це за поведінка і чому вона з’являється

Коли дитина регулярно гризе нігті, смикає волосся, шкіру або інші частини тіла, це не просто «погана звичка». У більшості випадків це несвідомий спосіб впоратися зі стресом, напругою або складними емоціями. У психології це називається тілесно-орієнтоване самозаспокоєння (body-focused repetitive behaviors — BFRBs).

Відомо, що до 30% дітей у віці 7–10 років періодично гризуть нігті або смикають волосся. Часто це спроба впоратись із почуттями, які дитина ще не вміє назвати або прожити.

🧠 Можливі причини такої поведінки

1. Стрес або тривога

Перевантаження в школі, конфлікти вдома, булінг, очікування батьків — усе це може викликати хронічну напругу, яку дитина знімає через автоматичні дії.

2. Нудьга або нестача стимуляції

Дитина може гризти нігті або смикати волосся, коли їй нудно або вона не має чим зайняти руки.

3. Перевантаження емоціями

Радість, злість, розгубленість — усе, що “переповнює”, може не мати виходу і шукати тілесну розрядку.

4. Спроба саморегуляції

Для дитини, яка не має досвіду проговорювання емоцій або не отримує емоційної підтримки, така поведінка — спосіб відновити контроль над собою.

5. Модель поведінки, підглянута у дорослих або однолітків

Якщо хтось із близьких регулярно кусає нігті або тривожно “грається” з волоссям — дитина може перейняти цю поведінку як спосіб регуляції.

Що НЕ допомагає

❌ Засудження: «Фу, як тобі не соромно!»

❌ Кара: «Ще раз — і покараю!»

❌ Ігнорування: «Саме пройде»

❌ Соромлення при інших: «Подивіться, що він знову робить»

Такі реакції поглиблюють тривогу, посилюють почуття провини і погіршують емоційний зв’язок з дитиною.

✅ Що справді допомагає

1. Звертайте увагу на ситуації, коли виникає ця поведінка

Коли саме дитина гризе нігті чи смикає волосся? Перед школою? Після сварки? Під час перегляду новин? Це дасть підказку: що саме викликає внутрішню напругу.

2. Називайте емоції, які можуть стояти за дією

«Ти зараз нервуєш? Це нормально. Скажи мені, що тебе напружило».

✔️ Це формує навичку емоційної грамотності.

3. Заміна поведінки на іншу — але не через заборону

Антистрес-іграшки

М’які м’ячики для стискання

Пластилін або глина

Малювання, рукоділля

✔️ Не просто заборонити, а дати альтернативу для розвантаження рук і тіла.

4. Створення безпечного емоційного простору

Щоб дитина не шукала самозаспокоєння через тіло, вона має отримати його у стосунках з дорослим:

«Я бачу, що ти напружений. Давай просто посидимо разом.»

5. Допоможіть знайти “вихід” емоціям у творчості чи спорті

Рух, гра, малювання, спів — усе, що дозволяє вивільнити накопичену енергію, знижує потребу в тілесній розрядці.

🧭 Коли звертатися до фахівця

Поведінка інтенсивна, повторювана щодня і заважає звичному життю

Є ознаки травмування шкіри, кровотеч, алопеції

Дитина не усвідомлює, що це робить, або не може зупинитися

Ви самі не справляєтесь з тривогою щодо цієї поведінки

Психолог допоможе зняти напругу, розпізнати глибинні причини і сформувати інші механізми самозаспокоєння.

💡 Висновок: поведінка — це повідомлення, а не проблема

✔️ Дитина, яка гризе нігті чи смикає волосся — не погана. Вона не вміє сказати інакше, що їй страшно, тривожно, самотньо.

✔️ Наша задача — не заборонити, а розшифрувати сигнал і підтримати.

✔️ Відновлення починається там, де є спокій, прийняття і мова, що допомагає зрозуміти себе.

# data[].attributes.headline
5 помилок підтримки

# data[].attributes.subject
5 помилок підтримки

# data[].attributes.body
Чому важливо знати, як підтримати інших правильно?

В процесі підтримки легко зробити помилки, які можуть зашкодити, а не допомогти. Нижче наведені п’ять поширених помилок, яких варто уникати.

1. Порожні обіцянки:

• Фрази на кшталт "Все буде добре" або "Життя обов'язково налагодиться" не є реальними обіцянками. Ви не можете передбачити майбутнє, і такі слова тільки підкреслюють нинішній стан. У моменти, коли не знаєте, що сказати, просто

мовчіть, будьте поряд і обіймайте. Теплі обійми та прості слова співчуття краще за будь-яку порожню обіцянку.

2. Заборона на емоції:

• Фрази на зразок "Не плач" чи "Заспокойся" пригнічують емоції людини. Якщо ви хочете підтримати когось, дайте можливість

їй/йому висловити свої переживання. Стримані емоції можуть призвести до серйозних психосоматичних наслідків. Ми звертаємось до близьких, щоб бути справжніми, а не для того, щоб демонструвати силу чи розумність.

3. Знецінення чужих проблем:

• Вислови на кшталт "Це не варто таких сліз" або "Є ті, кому гірше" знецінили переживання іншої людини. Ваше розуміння ситуації не зменшує її страждання. Знецінення викликає справжню шкоду, адже людина відчуває себе непотрібною та втрачає довіру.

4. Нетактовні поради:

• Поради на зразок "Треба було зробити так" є абсолютно нетактовними, адже вже все сталося. Найголовніше в такі моменти — дати людині можливість висловитися й бути почутою, а не нав'язувати своє бачення.

5. Оціночні коментарі:

• Коментарі на кшталт "Раніше потрібно було думати" лише підкреслюють вашу позицію на тлі слабшої людини. Це не підтримка, а засіб самоствердження за рахунок інших.

(Джерело: М.Фабрічева. Атлас практик для саморегуляції)

# data[].attributes.headline
Розвиток саморефлексії у дітей: як навчити дитину розуміти себе

# data[].attributes.subject
Розвиток саморефлексії у дітей: як навчити дитину розуміти себе

# data[].attributes.body
Чому саморефлексія важлива з дитинства

Саморефлексія — це здатність особистості спостерігати за собою, аналізувати свої реакції, емоції, почуття, вчинки та мотиви. Вона є основою емоційної грамотності, самоусвідомленості та потужної психічної резилієнтності. Розвиток саморефлексії у віці 6–12 років позитивно впливає на здатність дитини регулювати емоції, приймати зважені рішення та формувати стійку самооцінку.

Чим раніше дитина отримує досвід взаємодії зі своїми почуттями, тим легше вона навчається подолати внутрішні труднощі в майбутньому.

Як розвивати саморефлексію у дітей?

1. Час для подумати

У завантаженому графіку варто створити "момент тиші" для дитини: посидіти після школи без ґаджетів, записати у зошит свій день, намалювати настрій або відповісти на прості запитання в особистому щоденнику. Такі дії сприяють інтеграції досвіду.

2. Відкриті запитання

Ставте не оціночні, а дослідницькі запитання:

* Що в тому дні було найприємнішим?

* Що тебе здивувало?

* Який момент був найскладніший — і що ти тоді відчував?

* Що тобі сподобалось у собі сьогодні?

* Як ти зрозумів, що це тебе розлютило/засмутила?

✔️ Такі питання допомагають дитині формувати зв’язок між подією та почуттям, розвивають емоційний інтелект.

3. Емоційний словничок

Вчіть дитину називати свої емоції: сум, радість, розчарування, цікавість, нервовість, образу. Чим більше слів у дитини для опису почуттів, тим точніше вона може виражати себе та розуміти інших.

Психологи називають це «емоційною грамотністю» — фундаментом саморефлексії та соціального функціонування.

4. Приймайте емоції дитини

Не кажіть: "Та не переймайся, це дурниця", або "Чого ти знову засмутився?". Натомість: "Тобі зараз сумно/боляче/страшно? Це зрозуміло. Я поруч."

✔️ Прийняття — це перший крок до безпеки, в якій можна щиро пізнавати себе.

Саморефлексія розвивається взаємодією з дорослими

Коли дорослий сам проговорює свої відчуття: "Сьогодні мені було трохи невпевнено, але я все ж виступив — і зараз пишаюсь цим."

Коли дорослі ставлять питання, а не лише корегують: "Що ти тоді відчув? Якщо б це був мультфільм, який кадр ти обрав би, щоб показати, як почувався?"

Коли батьки визнають власні помилки: "Я бачу, що зірвався. Це не твоя провина. Я теж вчуся справлятись із своїми емоціями."

✔️ Через приклади дорослих дитина отримує модель чесної, спокійної рефлексії.

Інструменти, які допомагають

Щоденники почуттів — де дитина щодня малює або описує настрій

Картки з емоціями — для навчання розпізнавання почуттів

Казкотерапія — книжки з героями, які переживають складні емоції

Метафоричні карти для дітей(під супроводом дорослого або психолога)

🧭 Коли звертатись до фахівця?

Дитина не вміє описувати свої почуття, навіть у безпечному середовищі

Часто каже: "Я не знаю, що зі мною", "Все одно ніхто не зрозуміє"

Виявляє ознаки емоційної нестабільності (різкі перепади настрою, апатія, тривожність)

Має занижену самооцінку, говорить про себе в негативному ключі

Ви самі відчуваєте, що не знаєте, як допомогти — але хочете це змінити

Психолог допоможе вибудувати емоційну карту дитини та навчити її користуватись «внутрішнім компасом».

💡 Висновок: розуміти себе — це не привілей, а життєва навичка

✔️ Дитина, що вміє порозумітися з собою, менше піддається тиску, краще справляється зі змінами й має гнучкіший внутрішній стрижень

✔️ Саморефлексія — це не інтелектуальна розкіш, а здатність бути в контакті з собою й будувати зв’язок із іншими

✔️ Ми не можемо захистити дитину від усіх труднощів, але можемо навчити її бути своїм найкращим другом у складну мить

# data[].attributes.headline
⭐️Що потрібно:•

# data[].attributes.body
⭐️Що потрібно:

• Поп-іт

• Маленький м’ячик (наприклад, антистрес або сенсорний)

Рекомендований вік:

від 4 до 7 років (можна адаптувати і для 3+)

🧠 Що розвиває:

• Міжпівкульну взаємодію

• Концентрацію

• Координацію рухів

• Саморегуляцію

🌈 Як грати:

• Поп-іт кладемо зліва, м’ячик — справа.

• Дитина одночасно клацає пупирки лівою рукою, а правою — повільно піднімає й опускає м’ячик по вертикалі (або навпаки).

• Завдання — зберігати одночасність і ритм.

⚡️ Ускладнити:

• Змінюємо руки

• Змінюємо напрям руху м’яча (вправо-вліво, по колу)

• Додаємо рахунок: «клац — раз, підняв — два…»

👀 Важливо:

Спочатку може бути важко — це нормально! Гра потребує концентрації, але з часом покращує здатність до синхронної роботи обох півкуль.

✨ Фішка:

Гра особливо корисна перед навчанням, читанням, логопедичними чи психологічними вправами.

Робить мозок “готовим до дії”.

#гра_4+ #нейрогра #міжпівкульна_взаємодія

#ігри_на_координацію

# data[].attributes.headline
Гра: Місія «Сортування»

# data[].attributes.subject
Гра: Місія «Сортування»

# data[].attributes.body
⭐️ Що потрібно:

• 2 миски

• Шарики двох кольорів (наприклад, червоні й сині)

• Таймер (необов’язково, якщо хочете додати азарту)

👧👦 Рекомендований вік:

від 4 років до молодшого шкільного віку.

🧠 Що розвиває:

Міжпівкульну координацію, концентрацію, просторове мислення, дрібну моторику, навички сортування.

🌈 Як грати:

• У кожну з двох мисок насипте перемішані шарики двох кольорів.

• Завдання: одночасно двома руками сортувати шарики за кольорами — тобто перекладати шарики з однієї миски в іншу так, щоб в кожній залишився лише один колір.

• Правило: права рука працює тільки з однією мискою, ліва — з іншою. Обома руками працюємо одночасно!

⚡️ Можна ускладнити: •

• Змінювати руки: спочатку — права зліва, потім — навпаки.

• Додати третій колір або третю миску.

👫 Груповий варіант:

• Роздати дітям по парі мисок — хто швидше справиться із сортуванням?

• У парах: один гравець із зав’язаними очима, інший — голосом підказує, що робити.

🌟 Порада психолога:

Гра прекрасно тренує синхронну роботу півкуль мозку, що надзвичайно важливо у віці 2–6 років. Такі вправи не тільки готують до письма та читання, а й розвивають здатність концентруватися та діяти злагоджено. Секрет гри — у повторенні: що частіше діти грають, то більше прогресу ви помітите!

#гра_2+@magicofplay

#ідеї_для_батьків@magicofplay

#ідеї_для_вихователів@magicofplay

#нейроігри@magicofplay

Зберігай допис, щоб повернутись до гри — вона обов’язково стане вашою улюбленою!

# data[].attributes.headline
Гра: «Квіткові зачіски»

# data[].attributes.subject
Гра: «Квіткові зачіски»

# data[].attributes.body
⭐️ Що потрібно:

• Роздруківка облич діток (можна намалювати самостійно)

• Свіжі квіти, пелюстки, листочки

• Клей або просто бажання викладати візерунки без закріплення

👧👦 Рекомендований вік:

від 2 до 6 років — для гри на свіжому повітрі, вивчення кольорів, форм і створення власних образів

🧠 Що розвиває:

Моторику, креативність, емоційний інтелект, фантазію, зорову координацію

🌈 Як грати:

1 Заздалегідь підготуйте обличчя без зачісок — роздрукуйте або намалюйте.

2 Назбирайте разом із дитиною природні матеріали: квіти, траву, листя.

3 Створюйте зачіски! Веселі, кучеряві, кольорові, настрій кожної дитини можна змінювати новим «волоссям».

4 Обговорюйте: «А як звати цього персонажа? Чим він займається? Що йому подобається?»

🌟 Порада психолога:

Ця гра не лише про красу, а й про емоції. Запитайте: «Який настрій у цієї дитини? А чому?» — так ви допомагаєте дитині розпізнавати й озвучувати почуття. Це простий, але важливий крок до емоційної зрілості.

📥 Зберігай ідею — вона надихає бачити красу у звичайних речах!

Магія Гри | Ідеї ігор на кожний день (https://t.me/magicofplay)

# data[].attributes.headline
11 заповідей Марії Монтессорі для батьків

# data[].attributes.subject
11 заповідей Марії Монтессорі для батьків

# data[].attributes.body
👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
8 важливих кроків батьків, перед тим, як відпустити дитину на вулицю одну

# data[].attributes.subject
8 важливих кроків батьків, перед тим, як відпустити дитину на вулицю одну

# data[].attributes.body
1️⃣ Поступово навчати дитину самостійності та відповідальності, починаючи з простих завдань вдома, наприклад, самостійно одягатися чи збирати свої речі.

2️⃣ Навчіть дитину правилам дорожнього руху та безпечному переходу дороги. Проводьте тренування на спокійних вулицях, поступово переходячи до більш рухливих місць.

3️⃣ Створіть разом з дитиною безпечний маршрут, спочатку на папері, обговоріть інші можливі маршрути, а потім потренуйтесь разом ходити по цьому маршруту.

4️⃣ Вивчіть разом з дитиною Ваші контакти (мобільний чи робочий номер телефону) адресу проживання домашню та когось з родичів.

5️⃣ Навчіть дитину правильно поводитися якщо вона загубиться або потребуватиме допомоги.

6️⃣ Встановіть на гаджеті (мобільний телефон чи дитячому годиннику) додаток, який буде дозволяти Вам бачити місце перебування дитини. Наприклад Family Link.

7️⃣ Навчіть дитину правилам безпечної поведінки з незнайомцями, як відрізняти відносно безпечних та небезпечних людей, до кого можна звернутися за допомогою.

8️⃣ Запровадьте систему контролю, наприклад, домовитися, що дитина повинна зателефонувати або повернутися додому за певний час.

Важливо пам’ятати, що кожна дитина розвивається і готова до самостійності у своєму власному темпі. Батьки повинні бути готовими підтримувати дитину та враховувати її потреби та здатності перед тим, як відпустити її одну на вулицю.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Як розпізнати обман?

# data[].attributes.subject
Як розпізнати обман?

# data[].attributes.body
Можна звернути увагу на те, як і що дитина говорить:

➖Якщо, відповідаючи на ваше запитання, дитина раптом починає говорити занадто тихо або, навпаки, голосно й різко, це означає, що вона нервує. Це наводить на думку, що не все, що вона говорить, є правдою.

➖Зазвичай мовчазна й небагатослівна дитина раптом починає багато говорити. Така балакучість може означати, що вона відчуває хвилювання через власний обман. Цієї миті дитина може почати чухати або потирати шию, відтягувати комір.

➖Дитина розповідає історії, що не дуже схожі на реальність. Наприклад, вигадує персонажів (казкових чи реальних), на яких може перекласти свою провину, щоб уникнути покарання.

➖Дитина розповідає про когось іншого, намагаючись розповісти батькам про те, що накоїла, але при цьому уникнути покарання.

➖Дитина сильно прикрашає реальність, намагаючись відповідати занадто високій планці, яку ви їй поставили.

Причини дитячого обману:

🔵Мама й тато дуже суворо виховують дитину.

🔵Їхні покарання занадто жорстокі й не відповідають провині.

🔵Дитина любить фантазувати, але в родині це не надто вітають.

🔵Вона хоче бути популярною, однак не має змоги проявити себе.

Мотиви дитячого обману:

🔹Щоб уникнути покарання.

🔹Щоб похвалили.

🔹Щоб уникнути виконання нецікавих завдань.

🔹Щоб привернути увагу.

©️Уривок з «Зрозумій мене! Секрети розшифровування дитячої поведінки» Анна Гресь

# data[].attributes.headline
Як навчити дитину ділитися 

# data[].attributes.subject
Як навчити дитину ділитися 

# data[].attributes.body
Що робити, якщо дитина не хоче ділитися іграшками? Найважливіше, що треба зрозуміти: до 3-4 років діти не розділяють поняття «моє» і «чуже», особливо щодо іграшок. Дитина приходить на дитячий майданчик із думкою «тут усе моє» і, звісно, засмучується і плаче, якщо в неї щось забирають. Як же навчити дитину ділитися і поважати чужу власність?

1️⃣ Завжди підтримуйте свого малюка! Коли він попросить про допомогу - дайте її, поцілуйте та погладьте.

2️⃣ У конфліктній ситуації спробуйте відволікти малюка, наприклад, запропонувавши іншу іграшку.

3️⃣ Якщо ви бачите, що хтось намагається відібрати іграшку у вашої дитини, втрутьтеся і захистіть її інтереси (якщо вона молодша 3 років - обов'язково!). Не допускайте появи в дитини відчуття, що її кинуто без підтримки.

4️⃣ Навчайте дитину мінятися іграшками, якщо до неї звертаються з добрими намірами. Розхваліть те, що їй пропонують, опишіть і покажіть усі переваги предмета обміну.

5️⃣ Дитина не зобов'язана ділитися! Поставте себе на її місце: як ви почуватиметеся, якщо у вас гарна сумочка, а чужа тітонька запропонує нею поділитися? Тож не сваріть дитину за те, що вона не бажає віддавати іграшки!

6️⃣ Не беріть нові або дуже улюблені іграшки туди, де багато дітей і можливі конфлікти. Краще завести для пісочниці мішок таких іграшок, яких багато і не шкода, а приходячи на майданчик, відразу діставати це «багатство» на загальний огляд.

7️⃣ Дітей можна вчити ділитися, пропонуючи «пригостити» когось, наприклад, печивом. Це задасть дитині зразок поведінки, який вона надалі застосовуватиме і щодо іграшок.

8️⃣ Ще важливіше вчити дітей грати разом. Така можливість поступово з'являється у віці 2 років. «Вчіть» малюка в буквальному сенсі слова: сидіть поруч із ним та іншими дітьми, пропонуйте їм варіанти спільних ігор.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
3 простих гри для розвитку емоційно-вольової сфери дітей та формування довіри

# data[].attributes.subject
3 простих гри для розвитку емоційно-вольової сфери дітей та формування довіри

# data[].attributes.body
🔘Паровозик довіри

Дитина заплющує очі, а ви берете її за руку і водите по кімнаті, допомагаючи подолати різні перешкоди. Потім поміняйтесь місцями.

🔘Який я

Нехай дитина намалює автопортрет у різних своїх станах: страх, злість, радість тощо. Обговоріть ситуації, в яких дитина може відчувати ці емоції.

🔘Складемо історію

Ви починаєте розповідь словами «Жили-були», і кожен по черзі додає продовження. Фінал історії може виявитись дуже цікавим 🙌🏻

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Три прості ігри, які займуть 10 хвилин на день

# data[].attributes.subject
Три прості ігри, які займуть 10 хвилин на день

# data[].attributes.body
1️⃣«Скриня скарбів»

Як грати:

Створіть коробку (або намалюйте на папері), куди дитина щодня «кладе» свої маленькі перемоги:

➖Сьогодні я сам зав'язав шнурки

➖Допоміг мамі полити квіти

➖Не злякався собаки

Увечері разом «відкривайте» скриню й обговорюйте, чому кожна з цих речей важлива.

Чому працює:

➡️Вчить помічати свої досягнення, навіть маленькі.

➡️Формує звичку до позитивного внутрішнього діалогу.

➡️Батьки виступають як «дзеркало», що відображає успіхи дитини.

2️⃣ «Що б зробив Супергерой?»

Як грати:

У складних для дитини ситуаціях (страх темряви, сором на дитячому майданчику) запитуйте: Як би твій улюблений герой вчинив? А якби він хвилювався, що б йому допомогло?

Запропонуйте придумати «суперсилу» для подолання проблеми (намалювати її, зобразити в русі).

Чому працює:

➡️

Переносить фокус із «я не можу» на «як вирішити».

➡️

Через метафори знижує тривогу (страх стає завданням, а не глухим кутом).

➡️

Розвиває креативне мислення та віру у свої сили.

3️⃣ «Емоції-невидимки»

Як грати:

Намалюйте картки з різними емоціями (радість, смуток, злість, страх). Протягом дня «ловіть момент»: Яка емоція зараз ховається в тобі? Покажи картку!

Обговорюйте:

➖Як вона потрапила всередину?

➖Що їй потрібно, щоб стати меншою/більшою?

Чому працює:

➡️

Вчить розпізнавати та приймати свої почуття (ключ до здорової самооцінки!).

➡️

Знімає сором за «погані» емоції (злість - це нормально, важливо, як із нею впоратися).

➡️

Дає дитині мову для вираження внутрішнього світу.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Цікава гра на розвиток уяви дітей ⭐️

# data[].attributes.subject
Цікава гра на розвиток уяви дітей ⭐️

# data[].attributes.body
Намалюйте не відриваючи руки різноманітні лінії. Завдання дитини з цих ліній зробити малюнок 🖼️

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Основні правила безпеки для дітей 6-10 років, які варто з нею вивчити 👇🏻

# data[].attributes.subject
Основні правила безпеки для дітей 6-10 років, які варто з нею вивчити 👇🏻

# data[].attributes.body
1️⃣«Увага небезпека!»: у разі небезпеки, навчить дитину намагатись привертати увагу дорослих, покликавши їх на допомогу, бігти до найближчого безпечного місця.

2️⃣«Підкуп»: навчайте дітей не приймати жодних подарунків, пропозицій або запрошень від незнайомих осіб без дозволу батьків. Кожного разу дитина повинна повідомляти куди і з ким вона йде.

3️⃣«Загроза»: якщо виникло відчуття загрози, стеження або переслідування, необхідно зайти до найближчого магазину, пошти, банку, іншої установи та попрохати зателефонувати батькам.

4️⃣«Захисти свої речі»: не залишай без нагляду мобільний телефон, плеєр, гроші, цінні речі та ключі від квартири, а також не показуй їх стороннім особам.

5️⃣«Увага небезпечні речі»: обережно поводитись із незнайомими предметами (пакетами, банками, пляшками), бо в них можуть бути отруйні/вибухові речовини. Не відкривати їх і не кидати в полум’я чи в воду, не відносити додому чи в школу. Тільки повідомляти дорослих про підозрілі предмети.

6️⃣«Ні пари з уст»: навчіть дітей зберігати в таємниці інформацію про те, які цінні речі є вдома, особисту інформацію про батьків і про себе.

7️⃣«Ні насильству!»: розкажіть дитині, що не можна чинити насильство та підтримувати тих, хто б’є або ображає інших. Не задиратися з іншими і не ображати інших дітей. За це передбачена адміністративна відповідальність.

8️⃣«Сам удома»: навчить дитину ніколи не відчиняти двері незнайомим або малознайомим людям. На запитання про присутність батьків відповідати, що вони вдома. Якщо двері намагаються відчинити, зателефонувати 102 та викликати поліцію, точно вказавши адресу і зателефонувати батькам.

9️⃣«Правила дорожнього руху»: дотримуватись правил дорожнього руху повинні як дорослі, так і діти, завжди переходити вулицю через пішохідний перехід і тільки на зелене світло світлофора. Бажано з батьками, тримаючи їх за руку.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
💟«КРИЧИ-БІЖИ-РОЗКАЖИ»  - ПРАВИЛО БЕЗПЕКИ!

# data[].attributes.subject
💟«КРИЧИ-БІЖИ-РОЗКАЖИ»  - ПРАВИЛО БЕЗПЕКИ!

# data[].attributes.body
Що воно означає?

✅Якщо з дитиною трапляється неприємна чи небезпечна ситуація – потрібно не боятися привернути до себе увагу, голосно закричати, звернутися за допомогою до дорослих, які є поруч, та обов’язково про все розказати батькам. Дуже важливо періодично нагадувати його дитині.

✔️Мультфільм «Безпечна поведінка з незнайомцями» – гарна нагода поговорити з дитиною, що потрібно робити в ситуаціях, коли незнайомець їй щось пропонує. Мультфільм призначений для дітей 4-7 років.

Якщо було корисно, залишайте👍

✔️ Знайдено у вільному доступі в мережі Інтернет, за що щиро дякую Автору🌿

📱 Telegram канал

"Виховання з любов'ю" (https://t.me/educationwithloven)💗

# data[].attributes.headline
«Безпека дитини - важлива соціально-педагогічна проблема сучасності»

# data[].attributes.subject
«Безпека дитини - важлива соціально-педагогічна проблема сучасності»

# data[].attributes.body
Торкаючись теми виховання здорової дитини-дошкільника, не можна лишити осторонь питання безпеки життєдіяльності малюка.

Відомо, що в будь-якому віці, а в дитинстві особливо, людину підстерігає багато небезпек.

Статистика свідчить, що в кожній країні щорічно гинуть сотні дітей від нещасних випадків, які трапляються не тільки на вулиці, але й удома. Проте більшість таких трагедій можна і потрібно попередити, вживаючи елементарних заходів безпеки.

Щоб запобігти нещасним випадкам із дитиною, необхідно створити вдома відповідні умови для безпеки малюка. Це важлива проблема, вирішити яку повинні дорослі, насамперед ви, шановні батьки. Заходи щодо попередження травм дітей необхідні так само, як і елементарні вміння мами й тата надати першу допомогу своєму синові чи доньці в той час, якщо лиха все ж таки уникнути не вдалось.

Що ж саме ми маємо на увазі, коли говоримо про умови безпеки дитини вдома? Зупинімось на конкретних аспектах цієї проблеми.

Суттєву небезпеку для дитини представляє електричний струм. Поговоріть з малюком про те, що електрострум може бути «другом» і «ворогом» одночасно. Поясніть дитині, що не можна торкатися (особливо мокрими руками) електроприладів, розеток та електродротів, що небезпечно брати дріт, який висить, стояти під деревом під час грози тощо. У приміщеннях, де живуть діти, має бути обов'язково справною та усуненою від можливості контакту з нею дитини електропроводка.

Меблі по можливості повинні бути без гострих країв. Двері на балкон за відсутності дорослих в кімнаті мають бути зачиненими.

Крани газових пальників у кухні також повинні бути закритими. Краще, якщо вони будуть взагалі поза досяжністю дітьми.

Усі гострі, ріжучі та колючі предмети (голки, шила, ножі, леза тощо) мають знаходитися в закритих шухлядах під замком.

Діти не повинні також мати доступ до домашньої аптечки. Пам'ятайте, що таблетки та пігулки малюкам часто уявляються цукерками. Не слід також давати дитині ліки з пляшечки без етикетки. Усі рідини, якими ви користуєтеся для господарчих потреб, мають бути під ключем.

Дитина 3-4 років обов'язково має бути навчена виконанню елементарних правил безпеки в довкіллі:

не кидатися камінням і твердими сніжками,

не дражнити тварин,

не гратися з вогнем, не торкатися дротів, що лежать на землі,

не чіпати газових кранів,

під час переходу вулиці дивитися спочатку ліворуч, а потім праворуч,

ходити тільки по тротуарах,

не висовувати руки та голову і не нахилятися із вікон автобусів, тролейбусів, трамваїв та поїздів,

не входити та не застрибувати в транспорт, який вже рушив з місця,

швидко переодягтися та змінити взуття, якщо воно промокло.

У разі, якщо нещасний випадок з дитиною все ж трапився, батьки мають не втрачати холоднокровності, не впадати в паніку і по можливості, швидко намітити план своїх дій.

При всіх інших видах нещасних випадків терміново доставити  до лікувального закладу або викликати швидку допомогу.

Бережіть своїх дітей!

https://vseosvita.ua/library/konsultacia-dla-batkiv-bezpeka-ditini-vazliva-socialno-pedagogicna-problema-sucasnosti-417106.html

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження (6)

# data[].attributes.headline
Ігри на розвиток психічних процесів

# data[].attributes.subject
Ігри на розвиток психічних процесів

# data[].attributes.body
Мета: розвивати розподіл уваги, пам'ять, мислення, вміння зосереджуватися, створення доброзичливої атмосфери.

Вправа «Привітання» (8 хв.)

Мета: розвивати увагу, пам'ять.

Діти стають у ряд. Перша дитина називає свою улюблену страву, друга дитина – свою страву та страву першої дитини, третя дитина – свою та страви першої та другої дитини і так далі. Остання дитина повинна назвати свою страву та страви всіх дітей по порядку.

Вправа «Літера А» (2 хв.)

Мета: розвивати розподіл уваги.

Всім учням роздаються однакові тексти. За обмежену кількість часу вони повинні викреслити всі літери А.

Вправа «Складання речень» (7 хв.)

Мета: розвивати мислення.

Учителем навмання вибираються слова не пов’язані між собою за змістом. Наприклад: річка, олівець, швабра, ведмідь. Необхідно скласти якомога більше речень, включивши всі слова (форму слів можна змінювати).

Слова для складання речень:

- Ящірка, зоопарк, школа, магазин.

- Ліс, буква, дорога, кросівки.

Гра «Заповни драбинку» (8 хв.)

Мета: розвивати уяву, уважність, мислення.

На дошці в клітинку креслиться драбинка з початком на одній вертикалі. 1-й ряд – 3 клітинки, 2-й ряд – 4 клітинки, 3-й ряд – 5 клітинок… у перших клітинках по вертикалі записується слово.

Завдання: по горизонталі згадати й записати слова згідно з кількістю клітинок і першою буквою.

Гра «Так – і ні»(11 хв.)

Мета: розвивати вміння зосереджуватися.

Грати в цю гру краще вдвох, хоча можна і в невеликій групі. Ведучий звертається до партнера?

— Тобі надіслали сто гривень. Що хочете, те і купите. Чорний, білий не беріть. «Так» і «ні» не кажіть!

Після цього ведучий починає вести з партнером розмову, що провокує використання одного із «заборонених» слів: «чорний», «білий», «так», «ні». Усі учасники гри мають по кілька фантів; ті хто проштрафився, віддають їх ведучому. Відповідати потрібно швидко, усі діти уважно стежать за дотриманням правила. Бесіда має приблизно такий характер:

- Чи ходив ти коли-небудь до зоопарку?

– Один раз.

– А чи бачив там ведмедя?

– Бачив.

– Він був бурий чи білий?

– Полярний.

Бесіда триває доти, доки не прослизне «заборонене» слово. Тоді учасник віддає свій фант, для викупу якого він має виконати окреме завдання. Якщо дитина говорить «Ага», «Угу» та різні мугикання, потрібно домовитися заздалегідь, вважати це помилкою чи ні. Можна ввести додаткову умову: якщо діалог триває три хвилини з дотриманням правил, то дитина виграла.

Вправа-прощання «Побажання» (4 хв.)

Мета: зняття емоційного напруження, створення доброзичливої атмосфери.

Учні бажають щось один одному невербально.

# data[].attributes.headline
Ігри на розвиток психічних процесів

# data[].attributes.subject
Ігри на розвиток психічних процесів

# data[].attributes.body
Мета: розвивати мислення, стійкість і розподіл уваги, відчуття та сприймання, вироблення навичок вираження та прийняття позитивної оцінки.

Вправа «Привітання» (3 хв.)

Мета: виховувати ввічливість, повагу до інших людей.

Діти стоять у колі, піднімають руки, притуляючи свої долоні до сусідів, і говорять віршик:

Зазеленіє навіть пень,

Коли почує «Добрий день!»

Вправа «Розв’яжи задачу» (8 хв.)

Мета: розвивати мислення, увагу.

Склади будиночок із 6 паличок, а потім переклади 2 палички так, щоб утворився прапорець.

-Заберіть 6 сірників таким чином, щоб залишилися 3 квадрати.

Вправа «Хто точніше» (10 хв.)

Мета: розвивати відчуття та сприймання.

а) на дотик запропонувати визначити школярам із заплющеними очима предмети і матеріали, з яких зроблені ці предмети (досліджуваними предметами можуть бути іграшки з гуми, пластмаси, дерева …)

б) школяреві із заплющеними очима запропонувати розкласти на столі 10-15 сірників, а потім, взяти ті з них, порядковий номер яких назвуть.

в) на столі підготувати монети різного номіналу і школяреві запропонувати із заплющеними очима визначити загальну суму монет.

Гра «Алфавіт»(10 хв.)

Мета: розвивати розподіл уваги.

Між учнями розподіляються літери алфавіту від А до Я. якщо учасників гри 14-15, то на кожного може доводитися не по одній літері.

Далі вчитель диктує яку-небудь фразу, а діти повинні написати її. Написання потрібної літери позначається оплеском того учасника гри, за яким закріплена ця літера.

Слова:

(Жук, українець, українка, танк, ноги, вишні, яблуко, гриб, юнак, єнот)

Вправа «Встигни прочитати» (7 хв.)

Мета: розвиток стійкості уваги.

Один учень пише на класній дошці речення із 5-7 слів. Другий учень майже слідом за ним стирає написане. Інші учні повинні запам’ятати, що було написано.

Якщо на дошці пишуться числа (9-12 знаків), то вони стираються з певним запізненням.

Вправа «Прощання» (2 хв.)

Мета: вироблення навичок вираження та прийняття позитивної оцінки.

Кожен з учасників по колу робить комплімент сусіду з ліва.

# data[].attributes.headline
Ігри на розвиток психічних процесів

# data[].attributes.subject
Ігри на розвиток психічних процесів

# data[].attributes.body
Мета: розвивати короткочасну пам'ять, уважність, доброзичливе ставлення        один до одного.

Гра «Назви імена своїх друзів» (4 хв.)

Мета: розвивати увагу, пам'ять.

Діти стають у ряд. Перша дитина називає своє ім’я(таке ім’я яке йому подобається коли його називають), друга дитина – своє ім’я та ім’я першої дитини, третя дитина – своє та імена першої та другої дитини і так далі. Остання дитина повинна назвати своє ім’я та імена всіх дітей по порядку.

Вправа «Запам’ятай» ( 10 хв.)

Мета: розвивати короткочасну пам’ять , довільну увагу.

На дошці заздалегіть записуються 10 слів (калюжа, ракета, друк, яблуко, книга, кільце, собака, листівка, лампа, балкон). Слова потрібно прочитати про себе. Після цього вони закриваються і їх потрібно написати на аркушах паперу, - хто скільки запам’ятав.

На іншій дошці написано інші 10 слів (килим, сумка, календар, папір, телевізор, двері, сорока, тарілка, ручка, кавун). Потрібно уважно поглянути на них і запам’ятати всі слова. Учні пишуть слова, що запам’ятали, на аркушах паперу.

Їх кількість – це обсяг короткочасної пам’яті. Звичайна для більшості людей більшість слів дорівнює 7+- 2 (від 5 до 9).

Дидактична гра «Хто відгадає?» . (15 хв.)

Мета: розвивати пам'ять.

Можна грати як із групою, так і з однією дитиною. Завдання полягає в тому, що дитину просять по пам'яті описати який-небудь із предметів, що є у кімнаті так, щоб партнери відгадали. При цьому не можна дивитися на цей предмет і називати його. Після того як ведучий пояснив правила гри, а діти підготувалися до неї і вибрали предмет, ведучий дає в руки будь-якому учасникові камінчик як запрошення до розповіді. Той, хто одержав камінчик розповідає про загаданий предмет. Коли загадка відгадана, її автор передає камінчик у руки наступному. Гра триває доти, доки кожен не придумає свою загадку. Дорослий стежить за тим, щоб називалися суттєві ознаки, інші учасники мають право ставити навідні запитання, однак треба дати можливість ведучому вимовити досить повний опис предмета.

Гра «Впізнай за голосом» (7 хв.)

Мета: розвивати увагу.

Діти утворюють коло, обирають ведучого. Він стає в центр кола із заплющеними очима й намагається впізнати дітей за голосом.

Вправа «Прощання» (4 хв.)

Всі діти разом із ведучим беруться за руки. Посміхаючись один одному говорять «Бувай!»

# data[].attributes.headline
Слова для виховання здорової самооцінки дитини 👇🏻

# data[].attributes.subject
Слова для виховання здорової самооцінки дитини 👇🏻

# data[].attributes.body
❤️ Не здавайся, пробуй!

❤️ Я в тебе вірю завжди, якщо навіть у тебе не вийде.

❤️ Ти можеш на мене розраховувати.

❤️ Помилка - це досвід. Ти на правильному шляху!

❤️ Ти для мене багато значиш!

❤️ Якщо не хочеш іти далі, не йди. Я все одно поруч.

❤️ Хочеш іти до кінця - йди. Я все одно поруч.

❤️ Давай разом?

❤️ Вибір за тобою.

❤️ Не порівнюй себе з іншими. Порівнюй себе з учорашнім Я.

Зберігайте, щоб не загубити!

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Як фантазія допомагає дітям справлятися зі страхами ✨

# data[].attributes.subject
Як фантазія допомагає дітям справлятися зі страхами ✨

# data[].attributes.body
У світі дитячої психології давно відомо, що фантазія - це не просто спосіб розважитися або втекти від реальності. Це потужний інструмент, який допомагає дітям осмислювати свої переживання, знаходити вихід зі складних ситуацій і навіть боротися зі страхами. Саме через уяву дитина досліджує світ, висловлює свої емоції та поступово вчиться приймати життєві виклики.

Уявіть: дитина боїться темряви. Замість того щоб ігнорувати її переживання або наполягати на тому, що «там нічого немає», ви можете запропонувати їй створити власного «захисника». Наприклад, нехай малюк намалює героя, який охоронятиме його ночами, або придумає історію про чарівний ліхтарик, який відлякує всі страхи. Така проста гра допомагає дитині відчути контроль над ситуацією. Тепер страх уже не абстрактна і лякаюча сила, а щось, з чим можна впоратися за допомогою своєї уяви.

Фантазія також відіграє ключову роль у процесі символізації. Діти часто не можуть висловити свої почуття словами, особливо якщо йдеться про складні емоції, такі як гнів, ревнощі або тривога. Але вони легко передають їх через ігри. Наприклад, маленька дівчинка, яка нещодавно стала старшою сестрою, може грати з ляльками, де одна з них «ревнує» іншу. Такі сюжети дають їй змогу прожити свої емоції в безпечній формі, знайти їм пояснення і поступово прийняти нову сімейну динаміку.

☝🏻Цікаво, що психологи активно використовують цей механізм у своїй роботі. Метод казкотерапії, наприклад, допомагає дітям проектувати свої проблеми на героїв казки. Дитина разом із психологом створює історію, де головний персонаж стикається з труднощами, схожими на ті, що відчуває сам малюк. Разом вони знаходять рішення для цих вигаданих персонажів, а потім дитина починає застосовувати ці стратегії у своєму житті.

Однак важливо пам'ятати: фантазія - це не лише засіб боротьби зі страхами, а й спосіб самопізнання. Коли діти створюють світи, населяють їх героями та вигадують правила, вони вчаться розуміти себе, свої бажання та межі. Це допомагає їм стати більш впевненими та самостійними.

👉🏻 Тож наступного разу, коли ваша дитина почне розповідати про свої фантастичні пригоди або тривалий час грати в одну й ту саму гру, не поспішайте відволікати її. Можливо, вона не просто розважається, а вирішує важливі внутрішні завдання. Підтримайте її фантазії, запропонуйте нові ідеї та станьте частиною цього дивовижного світу. Адже саме там, у просторі уяви, народжується справжня сила духу та впевненість у собі.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Чи можна робити зауваження ЧУЖИЙ дитині?

# data[].attributes.subject
Чи можна робити зауваження ЧУЖИЙ дитині?

# data[].attributes.body
Отримали запит: «У моєї дитини забирають іграшки, як діяти?»:

➖ Чому це я не можу забрати іграшку в чужої дитини, якщо вона наша?

➖ З чого це я маю кликати батьків дитини, якщо сама можу розв'язати питання?

➖ Так він же перший почав! Чому моя дитина має це терпіти.

У жодному разі Ваша дитина не повинна терпіти, що у неї забрали іграшку! Більш того - ВАЖЛИВО дитині допомогти!

Усвідомте: Ви і дитина в різних вагових категоріях! Ви б хотіли, щоб на дитячому майданчику на Вашу дитину якась тітка наїхала?..

Виховуйте СВОЇХ дітей! Не потрібно лізти до ЧУЖИХ без гострої на те необхідності ❕

На адресу чужої дитини НЕДОПУСТИМО:

❎робити зауваження дитині, якщо поруч стоїть її дорослий!

❎проявляти будь-яку форму фізичного насильства (штовхати, замахуватися, видирати з рук будь-що, смикати й тягнути за руку)

принижувати, тиснути, змушувати що-небудь робити ПРОТИ її волі!

❎ вішати ярлики: хуліган, жаднюга, нечупара і т.п.

Коли можна робити зауваження ЧУЖИЙ дитині?

ТІЛЬКИ ЗА ДОТРИМАННЯ 2х УМОВ

✔️ якщо поруч НЕМАЄ дорослого, який несе відповідальність за дитину;

або якщо дорослим немає діла до Ваших слів про проблему.

✔️ якщо дитина порушує Ваші кордони або кордони Вашої дитини або він якщо ображає беззахисного.

Якщо ці 2 умови не дотримуються лізти до чужої дитини НЕ ПОТРІБНО ☝🏻

Наприклад, ДОПУСТИМО

зробити зауваження

якщо чужа дитина:

➖

кидається піском у Вашу дитину, забирає іграшки Вашої дитини, штовхається, обзивається, а мами (тата) немає поруч;

➖

в автобусі він штовхає Ваше крісло і доставляє дискомфорт, а мами (тата) немає поруч;

і так далі.

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження (5)

# data[].attributes.headline
Чого НЕ варто робити у відносинах з дитиною 🙅‍♀️

# data[].attributes.subject
Чого НЕ варто робити у відносинах з дитиною 🙅‍♀️

# data[].attributes.body
⛔️ Погрожувати, що дитину віддадуть у дитячий будинок, тітці/дядькові, поліціянту і т.д. Це порушує базову потребу в безпеці дитини. У її свідомості мама (сім'я) - це гаранти цієї безпеки. Це може перейти у важкі фобії темряви та самотності у дорослих людей.

⛔️ Обіцяти «не любити» - це руйнація світу та стабільності у маленької людини, знову ж таки базової потреби в безпеці.

⛔️ Позбавляти смачної їжі за неслухняність - це порушення харчової поведінки в майбутньому (вона починає сама себе «заохочувати» Їжею).

⛔️ Забирати в покарання подарунки або відмовлятися від обіцянок подарувати що-небудь. Це закладення віри, що слово можна як дати, так і забрати. І батькам буде важко просити дитину давати обіцянки їм і, найголовніше, стримувати їх.

⛔️ Висміювати дитячі малюнки чи вироби. Цим батьки відбивають бажання щось робити самому. Можна в будь-якій роботі знайти, за що похвалити, а вже потім коректно звернути увагу, що можна виправити, і допомогти це зробити.

⛔️ Викидати подаровані дитячі малюнки. Якщо дуже треба їх викинути, не дозволяйте дитині це бачити.

⛔️ Покладати невідповідну відповідальність на дитину.

Наприклад: «Будеш погано поводитися - тато від нас піде!». Це формує почуття провини, часом на все життя.

⛔️ Пророкувати невдачу: «Нічого з тебе путнього не вийде». Ця фраза закладеться в підсвідомість і «вискакуватиме» в найнесподіваніші моменти.

Порівнюйте слова та їх наслідки. У спілкуванні з дорослими ми часто замислюємося про наслідки - повірте, з дітьми це робити ще важливіше!

👌🏻Мамо, не псіхуй! (https://t.me/+WwWRGdPMzCAzNmMy)

# data[].attributes.headline
Ігри для зняття психоемоційної напруги дітей старшого дошкільного віку

# data[].attributes.subject
Ігри для зняття психоемоційної напруги дітей старшого дошкільного віку

# data[].attributes.body
Гра 1: «Бджілка»

Мета: розслаблення, зняття стресів, підняття настрою та тонусу

Вік: старший вік

Тривалість: 15 хвилин

Обладнання та матеріали: іграшка бджілка

Опис гри:

Уявіть собі теплий, літній день. Підставте сонечку ваше обличчя, підборіддя теж загоряє (розтиснути губи та зуби). Летить бджілка, збирається сісти комусь на язика. Міцно закрити рот (затримка дихання). Проганяючи бджілку можна енергійно рухати губами. Бджілка полетіла. Злегка відкрити рот, полегшено видихнути повітря (повторити 2-3 рази).

Гра 2: «Метелик»

Мета: розслаблення, зняття стресів, підняття настрою та тонусу.

Вік: старший вік

Тривалість: 15 хвилин

Обладнання та матеріали: картинка метелика

Опис гри:

Уявіть собі теплий, літній день. Ваше обличчя засмагає, носик теж загоряє - підставте ніс сонцю, ротик напіввідкритий. Летить метелик, вибирає, на чий ніс сісти. Зморщити ніс, підняти верхню губу догори, рот залишити напіввідкритим (затримка дихання). Проганяючи метелика можна енергійно рухати носом. Метелик полетів. Розслабити м'язи губ і носа (на видосі) (повторити 2-3 рази).

Гра 3: «День мого кольору»

Мета: діагностування емоційного стану дитини, розширення індивідуальної емоційної сфери; розслаблення, зняття стресів, підняття настрою та тонусу.

Вік: старший вік

Тривалість: 15 хвилин

Обладнання та матеріали: підручні засоби (кольоровий папір, предмети різних кольорів, фарби, тканини)

Опис гри:

За допомогою підручних засобів створіть: веселку настроїв; одяг настроїв; кольорову паличку-виручалочку; ласкаве проміннячко настрою; куточки свого настрою; малюнки «Мій настрій».

Гра 4: «Кольоровий настрій»

Мета: діагностування емоційного стану дитини, розширення індивідуальної емоційної сфери; розслаблення, зняття стресів, підняття настрою та тонусу.

Вік: старший вік

Тривалість: 15 хвилин

Обладнання та матеріали: на ватмані намальоване коло, розділене на сектори: червоний – активність, фіолетовий – сум та тривога, жовтий – спокій та задоволення, зелений – задумливість, мрійливість.

Опис гри:  Прислухайтесь до себе. Що ви відчуваєте: радість чи сум, спокій чи тривогу? Чому? Якого кольору ви уявляєте свій настрій?

Діти мають поставити свої фішки-сердечка на той сектор кола, який відповідає їхньому настрою.

# data[].attributes.headline
Ігри для зняття психоемоційної напруги дітей середнього та старшого  дошкільного віку

# data[].attributes.subject
Ігри для зняття психоемоційної напруги дітей середнього та старшого  дошкільного віку

# data[].attributes.body
Ігри із сухим піском

Гра 1: «Добрий день, пісок!»

Мета: зняти напругу.

Вік: середній вік

Тривалість: 10-12 хвилин

Обладнання та матеріали: сухий пісок

Опис гри: Педагог від імені піщинки просить дітей «привітатися з піском», тобто різними способами доторкнутися до піску. Кожна дитина:

 торкається піску по черзі пальцями однієї, потім іншої руки, потім всіма пальцями одночасно;

 спочатку легко, потім з напругою стискає кулачки з піском, після чого повільно висипає його в пісочницю;

 торкається піску всією долонею – внутрішньою, потім зовнішньою стороною;

 перетирає пісок між пальцями, долонями.

Дітям старшого дошкільного віку психолог пропонує розповісти про свої відчуття: «тепло – холодно»; «приємно – неприємно».

Гра 2: «Піщаний дощик»

Мета: вчити регулювати м’язову напругу та розслаблення; ознайомлювати з властивостями сухого піску.

Вік: середній вік

Тривалість: 10-12 хвилин

Обладнання та матеріали: сухий пісок

Опис гри: Педагог розповідає від імені Піщинки: «У моїй країні може йти незвичний піщаний дощ та дути піщаний вітер. Це дуже приємно.

Подивіться, як це відбувається. (Показує.) Ви самі можете влаштувати такий дощ та вітер». Діти повільно, а потім швидко сиплють пісок зі свого кулачка у пісочницю, на долоню дорослого, на свої долоньки.

Піщинка пропонує кожній дитині закрити очі та покласти долоньку на пісок, розставляючи пальці. Дорослий сипле пісок на якийсь пальчик, а дитина називає цей пальчик. Потім вони міняються ролями.

Гра 3: «Незвичні сліди»

Мета: розвивати тактильні відчуття, уяву.

Вік: середній вік

Тривалість: 15 хвилин

Обладнання та матеріали: сухий пісок

Опис гри: Педагог пропонує дітям вправи імітаційного характеру, що залишають слід на піску, скажімо:

 «ідуть ведмежата» - дитина кулачками та долонями із силою натискає на пісок;

 «стрибають зайці» - кінчиками пальців дитина вдаряє по поверхні піску, рухаючись у різних напрямках;

 «повзуть змії» - дитина розслабленими або напруженими пальцями рук залишає на поверхні піску хвилястий слід у різних напрямках;

«крокозябла» - діти роблять на піску різноманітні відбитки, вигадуючи назви для фантастичних тварин, які залишили ці сліди.

Після заняття вигадану фантастичну історію можна намалювати і зробити її мешканцем піщаної країни.

# data[].attributes.attachment_link.title
Без-названия-2-6

# data[].attributes.headline
Ігри для зняття психоемоційної напруги дітей молодшого віку

# data[].attributes.subject
Ігри для зняття психоемоційної напруги дітей молодшого віку

# data[].attributes.body
Гра-1: «Кого вкусив комарик»

Мета: вчити дітей помічати настрій один одного, співпереживати; виховувати емоційну чуйність, бажання допомогти.

Вік: 3 роки

Тривалість: 10 хв.

Обладнання та матеріали: стільці

Опис гри: діти сідають  у коло. Ведучий проходить зовнішньою стороною кола, гладить дітей по спинах, одного з них непомітно від інших легенько щипає  —   «кусає комариком». Дитина, яку  «укусив комарик»,  повинна напружити спинку і плечі.  Інші уважно розглядають один одного і здогадуються,  «кого вкусив комарик».

Гра-2: «Слухаємо тишу»

Мета: розвивати самоконтроль, слухову увагу, зняти емоційне напруження, знизити рухову активність.

Вік: 3 роки

Тривалість: 5 хв.

Обладнання та матеріали: стільці, аудіозапис шуму моря

Опис гри: вихователь пропонує на 15 сек. помовчати та послухати тишу біля берега моря ( в полі, в лісі тощо), після того кожен розкаже що почув саме він.

Гра-3: «Зайчик»

Мета: розвивати самоконтроль, слухову увагу, зняти емоційне напруження, знизити рухову активність.

Вік: 3 роки

Тривалість: 7-8 хв.

Обладнання та матеріали: люстерко

Опис гри: Сонячний зайчик зазирнув вам в очі. Що ви зробите? Так, заплющте їх! Зайчик побіг далі по обличчю. Ніжно погладьте його долонями:  на лобі, на носі, на ротику, на щічках, на підборідді. Погладжуйте охайно. Щоб не злякати зайчика. А він пострибав далі – погладжуйте голову, шию, животик, руки, ноги.

# data[].attributes.headline
Синдром нав’язливих ру

# data[].attributes.body
Синдром нав’язливих рухів❗️ – це розлад нервової системи у дітей, при якому виникає ряд нескладних повторюваних рухів. До таких рухів відносять смоктання пальців👐🏻, гризіння нігтів, часте кліпання, розгойдування ногою, хитання чи повороти головою, скрегіт зубами, посмикування плечима, морщення лобу та ін.

👏Часто рухи носять респіраторний характер – з’являється часте покашлювання, «хмикання» або «шморганння» носом. Перерахувати всі можливі рухи неможливо - вони завжди індивідуальні. ⭐️Головна ознака⭐️, що об'єднує всі ці рухи – це їх регулярне, дратівливе повторення. Крім цього, все це може супроводжуватися емоційними порушеннями, плаксивістю, розладом сну, втратою апетиту, зниженням працездатності, порушенням уваги і концентрації.

Незміцніла дитяча психіка дуже чутливо реагує на будь-які фактори, які травмують її. Для дитини стресом може стати не тільки несприятлива обстановка вдома чи в школі, сварки батьків чи сильний переляк, а й переїзд в інше місто, зміна школи, перевтома, великий обсяг інформації, багато шуму🗣. Загалом, будь-яка зміна обстановки, звичного способу життя чи оточення може призвести до формування такого неприємного захворювання як невроз нав’язливих рухів. До неврозів схильні діти різного віку.

Пильнуйте за своїми дітьми й допомагайте їм впоратись зі стресом, не нехтуйте зверненням до спеціаліста!

# data[].attributes.headline
Рекомендації для батьків у ситуаціях конфліктної поведінки між дітьми

# data[].attributes.subject
Рекомендації для батьків у ситуаціях конфліктної поведінки між дітьми

# data[].attributes.body
Конфлікт - ситуація, в якій кожна із сторін прагне зайняти позицію, несумісну і протилежну щодо інтересів іншої сторони.

Конфлікт - особлива взаємодія індивідів, груп, об'єднань, яке виникає при їх несумісних поглядах, позиціях і інтересах.

Головне завдання дорослих - допомогти дітям побачити, що кожна людина, має свої бажання і переживання, разом знайти вихід із складної ситуації, пропонуючи їм варіанти рішення конфлікту.

Рекомендації, яких повинні дотримуватися дорослі, під час

сварки, що спостерігають між дітьми.

Правило 1. Не завжди слід втручатися у сварки між дітьми. Адже як у будь-якій іншій діяльності, можна навчитися вирішувати конфлікти тільки шляхом участі в них. Не заважайте дітям отримувати такий життєво важливий досвід.

Правило 2. Втручаючись в дитячий конфлікт, ніколи не займайте відразу позицію одного з хлопців, навіть якщо вам здається очевидним, хто тут прав, а хто винен. Адже для дитини, ведучого себе неправильно, це зовсім не так просто. Тому ваш швидкий суд він сприйме як несправедливість і упередженість, тобто не стане продовжувати спілкування, в якому ви виступаєте арбітром.

Правило 3. Розбираючи конкретну ситуацію сварки, не прагнете виступати верховним суддею, визначаючи правих і винуватих і вибираючи міру покарання. Краще не робити з особистих конфліктів аналог юридичного розгляду. Спробуйте привчити дітей до думки, що, хто б не почав сварку, відповідальність за подальший розвиток подій несуть завжди двоє. Робіть акцент не на "хто винен"?, а на "що робити"?. Направити в це русло увагу хлопців, що посварилися і прагнучих помсти, часто допомагає почуття гумору.

Правило 4. Допомагаючи дітям вийти з конфлікту і звільнитися від образи, що накопичилася, і злості, стежите за тим, щоб вони не переходили на осіб. Говорячи про те, що їх засмутило або обурило, вони повинні описувати саме дії і слова партнера, а не його фізичні або особові недоліки.

Правило 5. Якщо ви намагаєтеся допомогти врегулювати конфлікт між двома своїми власними дітьми, то докладете зусилля, щоб у хлопців не виникло відчуття, що одного з них (хто виявився не винен або чия провина менша) ви любите більше. Не забудьте вголос пояснити своїм дітям, що ви дуже любите їх обох, що б вони не зробили, і тому їх сварки дуже вас засмучують. Навіть коли ви вважаєте потрібним покарати одного з хлопців, все одно нагадаєте йому, що вам це неприємно, ви його дуже любите і сподіваєтеся, що він зрозуміє користь покарання і виправиться.

Стратегія поведінки в конфлікті:

Крок №1: Притягнути до себе увагу конфліктуючих сторін (голосом, інтонацією).

Крок №2: Зберігати власну емоційну рівновагу в питаннях рішення дитячих конфліктів.

Крок №3: Прояснити конфліктну ситуацію, реальні проблеми і інтереси обох сторін.

Крок №4: Оцінити обставини, мотиви дітей, за допомогою навідних питань з'ясувати причину конфлікту (що привело до конфлікту).

Крок №5: Працювати з почуттями дітей (техніка активного слухання).

Техніка активного слухання :

обов'язково оберніться до дитини обличчям;

якщо дитина засмучена, не ставте йому відразу питання;

будуйте ваші фрази в ствердній формі, а не у формі питання, наприклад, "щось сталося. ", "він тебе штовхнув і тобі дуже боляче. ", "ти на нього образився і не хочеш з ним дружити. ";

після ствердного висловлювання - тримаєте паузу;

обов'язково вислухайте обидві сторони учасників конфлікту;

вислуховуючи переживання однієї дитини, дайте зрозуміти поглядом, дотиком, кивком голови іншій дитині, що ви пам'ятаєте про нього і готові будете вислухати і його.

Крок №6: Спільно з дітьми сформулювати можливі шляхи рішення, прийнятні для усіх зацікавлених сторін (техніка позитивних повідомлень).

Техніка позитивних повідомлень :

Хто хоче розповісти, що сталося? (чи звернення до конкретної дитини).

Коли ти. (опис виконаної дії дитини) може статися, що. (опис можливого результату).

Краще. (пропозиція альтернативного варіанту поведінки кожного з учасників конфлікту).

Позитивна оцінка результату гри для учасників (публічна або індивідуальна, згідно з ситуацією).

Крок №7: Об'єднати конфліктуючі сторони в спільну ігрову діяльність.

Крок №8: Допомогти дітям виконати рішення, якщо потрібно - здійснити перевірку.

Конфліктна ситуація може докорінно змінити ваше життя!

Постарайтеся, щоб ці зміни були в кращу сторону!

# data[].attributes.headline
Як допомогти дитині визначати й висловлювати емоції?

# data[].attributes.subject
Як допомогти дитині визначати й висловлювати емоції?

# data[].attributes.body
Упродовж перших років життя дитина особливо активно вивчає світ навколо себе. Знайомство з емоціями й почуттями – теж частина цієї науки. І хоча нам, дорослим, часто здається, що малюк нічого не розуміє – це не так. Діти також переживають складні почуття: вони зляться, сумують, радіють, ніяковіють, бояться, можуть ревнувати й хвилюватися. Проте визначити весь спектр емоцій і відреагувати на них ще не вміють.

Визначати емоції й висловлювати їх діти вчаться, спостерігаючи за важливими для них дорослими: батьками, бабусями, дідусями, опікунами, та у взаємодії з ними. Задача дорослих – навчити тому, як керувати почуттями в конструктивний спосіб. Пам’ятайте, що крик, агресія й обра́зи – неконструктивні. Навіть коли дуже складно.

Ось кілька порад, які допоможуть вам і вашій дитині у розрізненні почуттів:

1. Називайте почуття

Називати словами те, що відчуває дитина – неабияка допомога від батьків. З часом малюк запам’ятає, які слова виражають ті чи інші емоції, зможе їх ідентифікувати та говорити про них.

Наприклад: «Ти не можеш розстебнути ґудзик і дратуєшся», «Мама йде на роботу і тобі сумно прощатися», «Хлопчик забрав у тебе іграшку і ти розсердився».

Можна також обговорювати почуття й емоції героїв казок та мультфільмів, міркувати разом про те, що може відчувати хтось інший. Також добре працює моделювання життєвих ситуацій і вивчення емоцій у формі гри. Розмови про різні емоції дозволять нормалізувати їх, адже серед них немає «хороших» і «поганих» – всі вони мають право на життя.

2. Розкажіть і постійно нагадуйте, як їх краще висловлювати

Тут у пригоді стане власний приклад – говоріть про свої емоції та показуйте, як даєте з ними раду.

Наприклад:

«Ти розірвав красиву книгу і я розізлилася. Я порахувала до десяти, заспокоїлася і зараз ми придумаємо, як все полагодити».

Коли дитина трошки подорослішає – запропонуйте розв’язувати різні ситуації разом, а потім обговоріть, чому певні рішення доречні або ні.

«Ти не можеш розстебнути ґудзик і дратуєшся. Що ти можеш зробити? Ти можеш або попросити про допомогу, або спробувати розстебнути ґудзик ще раз. Що ти хочеш зробити?»

3. Вчіться контролювати власні емоції: відмовтеся від криків та покарань

Бути батьками особливо у час війни – важко. Цьому не вчать у жодній із книжок. Та навіть коли втомлені, не піддавайтеся емоційному пориву покарати дитину – так ви тільки налякаєте її та похитнете довіру до вас. Присоромлення, покарання, і шльопання – це емоційне і фізичне насильство над дитиною. Батьки й досі використовують такі дисциплінарні методи для «виправлення поганої поведінки», але такі дії не допомагають справлятися з емоціями. Діти отримують сигнал, що висловлювати емоції погано і стримують їх, допоки все не виллється у черговий зрив і істерику.

Покажіть дитині, як вам вдається подолати роздратування, не кричіть, говоріть спокійно. Думайте про те, що вона так поводиться не «на зло» і не тому, що «погана» чи «невихована» – їй просто важко впоратися з емоціями.

4. Частіше обнімайте дитину

Тілесний контакт із мамою або татом допомагає дитині відновити психологічний зв’язок: «Мама/тато тут, я в безпеці». Тож, якщо ви бачите, що  дитина засмучена або пригнічена, найкраще, що ви можете для неї зробити, – це підтримати її. Спробуйте зрозуміти, що призвело до істерики й тоді з часом ви зможете попереджати такі емоційні сплески.

5. Хваліть дитину

«Перехвалити» чи «зіпсувати похвалою» дитину неможливо. Навпаки – діти, яких часто хвалять виростають впевненими у собі. Тому щоразу, як дитина говорить про свої почуття, хваліть її за це. Так малюк зрозуміє, що вчинив правильно, назвавши свої емоції та поділившись із вами, а з часом зрозуміє, що висловлювати свої почуття й обговорювати їх з іншими людьми – це нормально.

Вміння керувати емоціями з дитячих років дозволить краще долати виклики в дорослому житті, легше комунікувати з іншими, проявляти емпатію, розуміти себе і дбати про своє психічне здоров’я. Допоможіть в цьому дитині – вона буде вам вдячна.

Публікація підготовлена у межах Всеукраїнської програми ментального здоровʼя «Ти як?», ініційованої Оленою Зеленською.

# data[].attributes.headline
Руйнівник чи дослідник: чому дитина ламає іграшки?

# data[].attributes.subject
Руйнівник чи дослідник: чому дитина ламає іграшки?

# data[].attributes.body
Батьки купують дитині нові й нові іграшки, бо прагнуть зробити її дозвілля цікавим і різноманітним. Дитина ж замість того, щоб захоплено гратися, відриває лялькам голови, кидає на підлогу машинки або розпорює черева плюшевим звірятам. Така поведінка типова для дошкільників. Утім, цей факт навряд чи втішить батьків, адже вони насамперед хочуть знати, чому так відбувається. Виділимо основні причини, через які дитина може вдаватися до руйнівних дій та ламати іграшки.

Малюк ламає іграшки, невідповідні йому за віком

Найчастіше дитина ламає іграшки через те, що їй поки рано користуватися ними. Батьки хочуть порадувати улюбленого малюка і купують йому саме те, про що він просить. В результаті виявляється, що іграшка малюкові елементарно не підходить. Він занадто малий, щоб розуміти: з даною річчю необхідно звертатися дбайливо.

Наведемо простий приклад: малюкові всього чотири роки. Але він наполегливо просить купити красиву машинку з дверцятами, в якій підійматися кузовом, і повертаються колеса. Незабаром батьки погоджуються. Вони купують досить дорогу річ. Але вже в той же день машинка виявляється в розібраному вигляді.

Ймовірна реакція: покарання. Малюкові почнуть пояснювати, що він зламав дорогу річ, погано поводиться. Підхід неправильний!

Як треба вчинити

Зрозуміло, краще рішення взагалі утриматися від подібних покупок. Виробники вказують вікові обмеження якраз з урахуванням рівня розвитку дитини. Якщо ви будете дарувати дитині в 4 роки кубики, гумові іграшки, пластикові пірамідки та прості конструктори з великих деталей, він нічого не зіпсує.

Чи варто лаяти, якщо іграшка вже зламана? Безумовно, звинувачувати вашого маленького члена сім'ї не потрібно. Взагалі намагайтеся не карати та не лаяти малюка зайвий раз. Якщо у нього є схильність до агресії, ви таким чином розвинете її в ньому. Коли малюк вразливий, слухняний, на нього подібні покарання можуть призвести настільки важке враження, що він взагалі втратить радість від гри. При цьому м'яко пояснити, що з речами треба поводитись дбайливіше, справді потрібно.

А чи можна придбати іграшку, невідповідну за віком, якщо малюк дуже просить? Тут є два варіанти:

1. Іграшки, які можуть становити небезпеку для здоров'я, давати дитині точно не можна. Це стосується виробів з дрібними деталями. Щоб дитина ними випадково не вдавилась, вони взагалі не повинні перебувати в зоні його доступу.

2. Коли іграшка безпечна, але велика ймовірність, що малюк її розламає, вирішуйте самі. Якщо хочете порадувати дитину -  купуйте. Тільки будьте готові до швидкого ламання.

Річ не виправдала очікування

Діти іноді ламають іграшки навмисне. Вони засмучуються, оскільки отримують не той подарунок. Часто реакцію можна передбачити заздалегідь. Малюк просить в магазині одну іграшку, а йому купують іншу. Таким чином діти просто намагаються наполягти на своєму.

Подібну поведінку хорошою не назвеш. Що ж робити?

Постарайтеся пояснити, що ви дарували іграшку від чистого серця;

Не купуйте нову річ після того, як була зламана попередня! Дитину балувати не варто. У даній ситуації йому краще деякий час обійтися без нових іграшок;

Хороший спосіб впливати на малюка - залишити зламану річ на увазі. Нехай він сам переконається, що це погано, негарно;

Лаяти не потрібно. Пояснюйте все спокійно, не підвищуючи голосу;

Надалі, коли прийде час знову піти в магазин з малюком, ви можете чинити так: якщо ви не в силах виконати бажання дитини та придбати саме те, що він хоче, не купуйте чергову іграшку взагалі. Нагадайте малюкові, як він вчинив з річчю до цього.

Особливості темпераменту

Зараз, на жаль, агресія характерна для багатьох дітей. Іграшки ламаються регулярно, а всі причини таяться в особливостях темпераменту. Малюк холерик він непосидючий, швидко відволікається, легко дратується, дуже активний. У таких малюків іграшки ламаються самі. Міцно стиснув, впустив, випадково наступив, зачепив і т. д.

Як бути?

Однозначно, закривати очі на таку проблему не можна. Якщо прояви поки на початковій стадії, можна спробувати впоратися своїми силами.

Лаяти дитину не треба. Покарання викличуть підвищення агресивності або замкнутість. Обидві реакції дуже поганий результат;

Поясніть максимально доступно, по-доброму, що так поводитися недобре;

Створіть умови для зганяння накопичених емоцій. Відмінне рішення забезпечити дитину іграшками, з якими можна розважатися активно. Підійдуть гумові речі, наприклад. Хлопчику можна повісити грушу;

Зробіть так, щоб діти могли активно відпочивати, витрачати енергію. Віддайте їх в спортивну секцію, танцювальний гурток.

Пізнавальна діяльність. цікавість

Багато дітей готові абсолютно на все, коли у них виникає непереборне бажання вивчити нову річ. Вони розбирають, розкручують, ламають іграшки. Ці діти просто хочуть з'ясувати, як влаштовані предмети, що у них всередині. На жаль, дорогі речі загострюють цікавість ще більше. Тому їм загрожує небезпека в першу чергу. Найчастіше малюки потім роблять спроби зібрати іграшки, але це вже неможливо.

Як бути?

Є чудовий вихід: купуйте для вашого чада більше конструкторів, іграшок, які можна спокійно збирати та розбирати. Давайте дитині дивитися пізнавальні мультфільми, документальні передачі. Дітям старшого віку буде корисно почитати енциклопедії. Таким чином ваш малюк задовольнить свою допитливість.

Малюк хоче привернути увагу батьків

Така ситуація теж широко поширена. Малюк починає регулярно пустувати, ламає іграшки, погано поводиться за столом, постійно вередує І все направлено виключно на одну мету. Просто подумайте: може вашому чаду не вистачає батьківської уваги?

В першу чергу з дитиною треба поговорити. Запитайте його, чи не хоче він погуляти, почитати або помалювати з вами. Запропонуйте цікаву гру. Наприклад, можна влаштувати імпровізований ляльковий театр з пальчиковими звірятами та лялечками. Багато дітей будуть раді відправитися з батьками на вулицю, разом побігати, покататися з гірок, покидатись сніжками. Все це дозволить зміцнити зв'язок з дитиною, позитивно відіб'ється на відносинах в сім'ї в цілому. Будьте однією командою, веселіться і відпочивайте разом!

Просто хочеться все ламати

Ще одна поширена причина такої поведінки звичайна дратівливість. Малюки, як і дорослі, відчувають злість і образу. Дуже часто вони ламають іграшки, таким чином виплескуючи накопичену енергію.

Що зробити?

Влаштуйте для дитини особливу ігрову зону, де він зуміє щось зламати, розібрати. Наприклад, хтось просто купує дитині (трохи) старше маленькі повітряні кульки з дротиками. Тренуючи координацію, влучність, хлопчики та дівчатка із задоволенням вражають мішені. І стають потім помітно спокійнішими та врівноваженими.

Малюк грає в супергероя

Дитяча знову нагадує поле битви? Всі речі розкидані, частина іграшок зламана, а ваш малюк ходить задоволений, ніби іменинник? Цілком ймовірно, що ваше чадо просто уявляє себе сміливим воїном, хоче наслідувати своїх улюблених героїв. В таких іграх потрібно знищити страшного дракона, злого чарівника, вовка.

Рішення є!

Вам потрібно поговорити з дитиною, пояснити, що боротися з хорошими речами не потрібно. В цьому немає того сенсу, який є в боях його улюблених героїв. Крім того, вам потрібно організувати зону для битв в дитячій. Там повинні бути безпечні речі.

# data[].attributes.headline
Ігри для розвитку довіри, навичок спілкування

# data[].attributes.subject
Ігри для розвитку довіри, навичок спілкування

# data[].attributes.body
Основна мета ігор на довіру, спілкування — це розвиток у членів групи певних навичок спілкування. Ігри сприяють на згуртуванню груп, формуванню доброзичливої та безпечної атмосфери в групі, допомагають саморозкриттю учасників.

Гра «Ласкаве ім'я».

Діти стають в коло, в центр якого виходить кожен з них по черзі. Решта дітей за допомогою вихователя називають варіанти ласкавого імені дитини, що знаходиться в центрі круга.

Гра «Хто до нас в гості прийшов?».

Сприяє формуванню самоповаги у дітей, розвитку доброзичливого ставлення до інших дітей. Дорослий домовляється з двома-трьома дітьми про те, яких тварин вони будуть зображувати, потім вони по черзі входять у коло, решта дітей повинні здогадатися, який звірок прийшов до них в гості.

«Дракончик ловить свій хвіст»

- відмінна комунікативна гра для дітей. Вона сприяє згуртуванню групи. Діти стають «паровозиком», тримаючись за пояс стоїть попереду. Під звуки музики перший учасник (голова дракона) намагається зловити останнього (хвіст дракона), решта міцно тримаються один за одного.

Гра «У пташки болить крильце»

формує у дітей любов до оточуючих. Одна дитина зображує хвору пташку, він сумує, лягає на килимок, решта дітей за прикладом вихователя по черзі намагаються втішити її, підтримати ласкавими словами.

# data[].attributes.headline
Ігри для розвитку довіри, навичок спілкування

# data[].attributes.subject
Ігри для розвитку довіри, навичок спілкування

# data[].attributes.body
Основна мета ігор на довіру, спілкування — це розвиток у членів групи певних навичок спілкування. Ігри сприяють на згуртуванню груп, формуванню доброзичливої та безпечної атмосфери в групі, допомагають саморозкриттю учасників.

Пінгвіни

Члени групи зображають пінгвінів» (руки притиснуті до тіла, долоні відведені в сторони, переміщаються дрібними кроками). «Пінгвіни» живуть на «острові». Там холодно. «Пінгвіни» хочуть зігрітися. Найтепліше місце — у центрі «острова». Вони рухаються до центра, щоб зігрітися. У центрі бажано побувати кожному (це не обумовлюють, учасники повинні розуміти це).

Розповідь за ланцюжком

Перший учасник групи придумує якесь речення, за ним наступний по колу каже своє речення і т. ін., щоб зрештою скласти оповідання. Речення необхідно говорити швидко, не затримуючись.

Варіант: придумувати перше і останнє речення. Учасникам необхідно скласти оповідання таким чином, щоб між цими двома реченнями був зв'язний текст.

Мої сусіди

Учасники сидять по колу. Ведучий стоїть у центрі. Він каже: «Мені подобаються всі мої сусіди, особливо ті, хто має...» (біленькі шкарпетки; червоні хусточки; зелені очі; штани та т. ін.). Ті, хто має названі ознаки, повинні помінятися місцями. Ведучий теж намагається сісти. Той, кому забракло місця, стає ведучим.

Три слова

Учасники стоять по колу. Ведучий рухається вздовж кола, зупинившись перед кимось, називає слово, що складається з 3-4 літер. Доки ведучий лічить до 10, необхідно назвати 3-4 предмети, назви яких починаються з літер, що складають це слово.

# data[].attributes.headline
Ігри для розвитку довіри, навичок спілкування

# data[].attributes.subject
Ігри для розвитку довіри, навичок спілкування

# data[].attributes.body
Основна мета ігор на довіру, спілкування — це розвиток у членів групи певних навичок спілкування. Ігри сприяють на згуртуванню груп, формуванню доброзичливої та безпечної атмосфери в групі, допомагають саморозкриттю учасників.

Знайти пару

Учасникам роздають смужки паперу, на яких написані назви тварин. Кожен мовчки повинен знайти свою «пару» — таку саму тварину. Пари утворюють коло. Кожна пара показує свою тварину, решта повинна відгадати, що це за тварина.

Витівник

Учасники сидять чи стоять у колі. Обирають ведучого. Він залишає приміщення. За час його відсутності обирають «витівника». Усі плескають у долоні —  ведучий повертається. Він стає в центр кола. Він має визначити «витівника». Учасники плескають у долоні, доки «витівник» не покаже новий рух. Учасники його наслідують. Потім «витівник» знову змінює рух. Ведучий не стоїть на місці, а повертається. Учасники повинні стежити за зміною рухів непомітно, коли ж ні, то ведучому буде легко знайти «витівника». Коли ведучий визначає останнього, той сам стає ведучим і гра продовжується.

Можливі рухи: потирання долонь, диригування та ін.

Спробуй, дізнайся!

Один з учасників залишає кімнату. Ті, хто залишилися, у цей час обирають когось, уважно його розглядають та запам'ятовують. Ведучий повертається і ставить запитання про зовнішність обраної людини. Решта можуть відповідати тільки «Так» чи «Ні». Потім гру продовжують із новим учасником.

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження

# data[].attributes.headline
Як навчити дитину правилам безпеки, щоб вона справді їх виконувала

# data[].attributes.subject
Як навчити дитину правилам безпеки, щоб вона справді їх виконувала

# data[].attributes.body
Щороку тисячі дітей у всьому світі потрапляють у небезпечні ситуації, які часто закінчуються важкими травмами або навіть смертю. ДТП, падіння з висоти, ураження електрострумом, необережність на воді, небезпечні челенджі у соцмережах – це реальні загрози, а не далекі історії.

Чому ж діти порушують правила безпеки?

Вони не усвідомлюють реальних наслідків – дитячий мозок ще не вміє прогнозувати небезпеку так, як дорослий.

Вони піддаються соціальному тиску – особливо у підлітковому віці, коли бажання здаватися "крутим" може переважити здоровий глузд.

Вони не мають негативного досвіду – діти часто думають: "Це трапляється з іншими, але не зі мною".

Вони звикли до заборон без пояснень – якщо дитині просто казати "не можна" без аргументів, вона не розуміє, чому це важливо.

👉Як правильно навчати дітей безпеки відповідно до віку та ситуацій?

Як пояснювати безпеку дітям різного віку?

Малюки (3-6 років)

🔹 Використовуйте прості історії та казки. Діти краще розуміють через персонажів: "Чому зайчик не біг на дорогу? Бо він чекав зеленого світла!".

🔹 Демонстрація та ігри. Грайте у правила: переходьте дорогу за світлофором, вчіть телефон екстреної допомоги через повторення.

🔹 Правило трьох пояснень: один раз розказати, другий раз показати, третій – зробити разом із дитиною.

Школярі (7-12 років)

🔹 Практика через реальні ситуації. Якщо бачите машину, що їде надто швидко – поясніть: "Дивись, водій може не встигнути загальмувати, якщо хтось вибіжить".

🔹 Інтерактивні заняття. Проведіть квест "Знайди небезпечні місця у будинку" або "Як правильно переходити дорогу?".

🔹 Підкріплення інформації відео та історіями. Дітям важливо бачити наслідки порушення правил безпеки – використовуйте відео або новини з реальними випадками.

Підлітки (13+ років)

🔹 Обговорення реальних ситуацій. Чому небезпечно лазити по дахах чи брати участь у вірусних челенджах? Аналізуйте новини разом.

🔹 Дискусії та критичне мислення. "Як ти думаєш, що могло б статися, якби ця людина вчинила інакше?"

🔹 Соціальний тиск – як сказати "ні". Дайте підлітку варіанти відповідей, якщо друзі підбурюють до небезпечної дії:

✔️ "Це дурня, не хочу зламати собі ноги".

✔️ "Є кращий спосіб адреналіну – пішли на скеледром".

👉Найпоширеніші небезпеки і як навчити дітей їх уникати

Вдома:

✔️ Опіки: "Чайник здається холодним, але він може ошпарити!" – перевіряйте температуру разом.

✔️ Випадіння з вікна: "Антимоскітна сітка – це не захист, вона не витримує ваги людини!"

✔️ Електрика: "Не тягни вилку за дріт – так можна отримати удар струмом".

На вулиці:

✔️ Перехід дороги: "Дивися не тільки на світлофор – водії можуть порушувати правила".

✔️ Ігри біля будівництв: "Руйнувати старі будівлі – цікаво, але вони можуть завалитися".

У школі:

✔️ Бійки: "Якщо тебе провокують – відійди, повідом учителя. Вуличні бійки можуть мати наслідки".

✔️ Небезпечні ігри: "Якщо гра здається ризикованою – краще не ризикувати".

На залізниці:

✔️ Стрибки на вагони: "Високовольтний струм може уразити тебе навіть на відстані 1,5-2 метри – доторкатися до дротів не потрібно!".

✔️ Як пояснити це дитині: "Струм може пробити повітря і вдарити тебе навіть якщо ти просто піднявся на вагон – це миттєва смерть або важкі опіки!".

✔️ Перебігання колій: "Потяг здається повільним, але він не зупиняється миттєво! Навіть якщо він далеко, ризик надто високий".

Як навчити дитину діяти в екстрених ситуаціях?

📌 Номери екстрених служб

✔️ 101 – екстрений виклик пожежників, 102 ‐ поліції, 103 ‐ швидкої допомоги.

✔️ Дитина має знати, як назвати своє ім'я, адресу та пояснити, що сталося.

📌 Якщо загубився?

✔️ "Зупинись і не йди нікуди далі".

✔️ "Шукай жінку з дитиною або поліцію".

✔️ "Якщо хтось намагається тебе забрати – кричи: "Це не моя мама/тато!"".

📌 Якщо сталася небезпека?

✔️ "Поклич дорослого, не намагайся вирішити сам".

✔️ "Не торкайся людини, яку вдарило струмом – викликай швидку".