# data[].attributes.body
AGUDES:Si la síl·laba tònica és l'última és una aguda, i s'accentua quan acaba en vocal, vocal+s, en, in.

PLANES:Si la síl·laba tònica és la penúltima es plana, i s'accentua quan no acaba en vocal, vocal+s, en, in.

ESDRÚIXOLES:Si la síl·laba tònica és l'antepenúltima és esdrúixola, i sempre s'accentua.

# data[].attributes.body
LES NORMES PER UTILITZAR LA B:

S'ESCRIU DAVANT DE L I R: (POBLE,AMABLE,ARBRE,BRAMAR)

QUANT ALTERNA AMB UNA P EN LA MATEIXA FAMÍLIA DE PARAULES: (LLOBA,LLOP) (SABER, SAP)

DARRERE DE M: (EMBOLICA,COMBOI,AMBIENT,AMBULÀNCIA,)

EXCEPTE: CIRCUMVAL·LACIÓ,TRAMVIA.

LES NORMES PER UTILITZAR LA V:
EN LES TERMINACIONS DE L'IMPERFET D'INDICATIU DELS VERBS DE LA PRIMERA CONJUGACIÓ: (CANTAVA,CANTAVES,CANTAVA, CÀNTAVEM, CANTÀVEU, CANTAVEN,TROBAVA, ARRIBAVES,ACABÀVEM)

QUAN ALTERNA AMB EL SO U EN LA MATEIXA FAMÍLIA DE PARAULES: hauré, havia
blau, blava, beu, bevia.

DARRERE DE N: INVENT, CANVI, ENVIAR, CONVENT

# data[].attributes.body
El guionet (-) és el signe ortogràfic que s’usa per a unir mots originàriament diferents.

1. Davant dels pronoms febles en posició enclítica quan adopten les formes plenes i elidides

2. En els numerals composts, per a unir les desenes i les unitats, i les unitats i les centenes

3. Els compostos de la manera culta, és a dir aquells el primer element dels quals té una forma prefixada acabada en -o i de vegades en -i, es poden escriure amb guionet si es vol remarcar la independència dels conceptes expressats per cada constituent, tot i que en general s'escriuen sense guionet

4. En els composts el primer component dels quals és un punt cardinal

5. Amb l’adverbi no usat com a prefix quan el segon element és un substantiu

REMARCA: El grup no res pot escriure’s també sense guionet quan té el valor de ‘cosa insignificant’ o ‘en un instant’

6. En els composts repetitius i expressius

7. En els composts formats per dos mots en què concórreguen les següents característiques

a) Que el segon element comence amb r-, s- o x- i el primer acabe amb vocal

b) Que la soldadura dels dos elements puga dificultar-ne la lectura adequada

c) Que el primer element siga un mot que du accent gràfic

8. En els composts següents

9. En els manlleus no adaptats

REMARCA: Cal recordar que s'escriuen algutinats els manlleus no adptats que en la llengua d'origen s'escriuen amb els components aglutinats

Per una altra banda, s'escriuen separats els components de manlleus nominals que en la llengua d'origen són sintagmes descriptius

Així mateix, s'escriuen sense guionet les expressions llatines

I també les expressions manllevades i no adaptades que funcionen com a locucions adverbials o adjectivals

Activitats:

http://enxaneta.info/activitats/guionet/60/5

https://es.liveworksheets.com/worksheets/va/Valenci%C3%A0/Ortografia/Guionet_hn1344939gg

# data[].attributes.attachment_link.title
el guionet. Exercicis i les solucions dels exercicis. Activitat núm. :: 164

# data[].attributes.attachment_link.description
el guionet. Exercicis i les solucions dels exercicis. Activitat núm. :: 164

# data[].attributes.body
- PRIMERA REGLA:

Quan la vocal neutra es troba a final de paraula,
normalment escrivim -a en els noms i adjectius femenins (cirera, vermella)

i -e en els masculins (llibre, alegre).

- SEGONA REGLA:

Tant en noms com en verbs, la vocal neutra de l’interior d’una paraula s’escriu amb la vocal (a o e) que trobem en síl·laba tònica en una paraula de la mateixa família.

- TERCERA REGLA:

Tots els substantius i adjectius, encara que en singular acabin en -a, fan el plural en -es. (alcalde alcaldes, tarda tardes)

La formació del plural en -es comporta els canvis ortogràfics següents:

-ca . -ques = vaca . vaques
-ja . -ges = esponja . esponges
-ça . -ces = plaça . places
-ga . -gues = mànega . mànegues
-qua . -qües = Pasqua . Pasqües
-gua . -gües = aigua . aigües

-Paraules que s’escriuen AL REVÉS QUE EN CASTELLÀ i que cal MEMORITZAR:

S’escriuen amb A
afaitar-se, ambaixada, arracada, assassí, avaluar, avantatge, avaria, davall, davant, encomanar, peixateria, racó, ramat, rancor, sanefa

S’escriuen amb E
afegir, assemblea, càmera, enyorar, espàrrec, malenconia, meravella, monestir, oreneta, orfe, òrfena, polseguera, punxegut, ràfega, resplendor, sergent, treball, vernís

- ACTIVITATS -

Enllaços:

http://www.e-distribucion.com/barcanova/nodes/catala_1ESO/unitat_01/activitats/154.htm

http://www.e-distribucion.com/barcanova/nodes/catala_1ESO/unitat_01/activitats/163.htm

http://www.e-distribucion.com/barcanova/nodes/catala_3ESO/unitat_02/activitats/243.htm

# data[].attributes.body
La dièresi (¨) és un signe gràfic que es col·loca exclusivament sobre la i i la u amb les funcions següents:

Per a indicar que la u dels grups gua, gou, gue, gui no és muda.

Per a indicar que la u dels grups gue, gui, que, qui no és muda.

Per a indicar que la i i la u no formen diftong decreixent amb la vocal anterior.

Per a indicar que la i i la u no formen diftong decreixent amb la vocal anterior.

Per a indicar que la i en posició intervocàlica es pronuncia com a vocal sil·làbica, és a dir, no forma diftong amb la vocal anterior ni funciona com a semiconsonant respecte a la vocal posterior.

Els cultisme derivats acabats amb els sufixos -itat, -itzar…

# data[].attributes.attachment_link.title
la dièresi. Exercicis i les solucions dels exercicis. Activitat núm. :: 36

# data[].attributes.attachment_link.description
la dièresi. Exercicis i les solucions dels exercicis. Activitat núm. :: 36

# data[].attributes.body
s: a principi de mot/ darrere de consonant/a final de mot.
exemple: sabata, sobre, sal, pes...
ss: entre vocals.
exemples: mossa, supressió, pessic...
c:  davant de e, i  en els finals -ància i -ència
exemples: cel, calces, cirera...
ç: davant de a, o, u/ a final de mot/ en sufixos -ança i -ença
exemples: forçut, braços, calç, braç...
z: en posició inicial
exemples: zebra, zona, onze, pinzell...
s: entre vocals
exemples: casa, música, posar...

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Activitat núm. :: 43 - les grafies s/ss c/ç z

# data[].attributes.attachment_link.title
les grafies s/ss c/ç z. Exercicis i les solucions dels exercicis. Activitat núm. :: 43

# data[].attributes.attachment_link.description
les grafies s/ss c/ç z. Exercicis i les solucions dels exercicis. Activitat núm. :: 43

# data[].attributes.body
Els accents diacrítics són accents que serveixen per distingir dues paraules iguals però que tenen significats diferents.

▷ Els 15 accents diacrítics en català | Llistat actualitzat 2022
https://correccioencatala.cat › accents-diacritics-catala

# data[].attributes.attachment_link.description
Ficha online de Accentuació para 1ºESO. Puedes hacer los ejercicios online o descargar la ficha como pdf.

# data[].attributes.body
Hiats: Houdi
Les combinacions de vocals en contacte, dins d'una paraula, que no són a la mateixa síl·laba formen hiats. Trobem grups de vocals en síl·labes separades quan una i o una u es troben abans de les vocals la A la E o la O: à/vi/a, ci/èn/ci/a, cu/a.

Fora dels diftongs dels quadres anteriors, les combinacions de vocals formen hiat, és a dir, no són a la mateixa síl·laba. Així, cal comptar com a síl·labes separades els grups seguents:

a/vi/at                        su/or
ri/e/ra                        far/mà/ci/a
ca/mi/ó                           ci/èn/ci/a
du/a/na | pu/e/ril

Diftongs: Ivet

Els diftongs són grups de dues vocals que es pronuncien en una mateixa síl·laba. Perquè hi hagi diftong una de les dues vocals ha de ser una i o una u, és a dir, una vocal dèbil.

Creu, mai, niu, feu… són monosíl·labes tot i que tenen dues vocals: fan diftong.

fa/reu, mi/reu, re/cau, re/noi… són paraules de dues síl·labes amb tres vocals: tenen diftongs.

Cal tenir en compte que la vocal dèbil (i, u) d’un diftong és una semivocal, no pas una vocal. És important tenir-ho en compte per seguir les normes d’accentuació.

pareu > pa/r e u: paraula aguda, acabada en semivocal → no s’accentua

carai > ca/r a i: paraula aguda, acabada en semivocal → no s’accentua

cantàveu > can/t à/veu: paraula plana, acabada en semivocal → s’accentua

fèieu > f è/ieu: paraula plana, acabada en semivocal → s’accentua

patíssiu > pa/t í s/siu: paraula plana, acabada en semivocal → s’accentua

https://es.liveworksheets.com/worksheets/ca/Llengua_catalana/Diftongs_i_hiats/Els_diftongs_i_els_hiats_cd1357399oy

# data[].attributes.attachment_link.title
els diftongs. Exercicis i les solucions dels exercicis. Activitat núm. :: 183

# data[].attributes.attachment_link.description
els diftongs. Exercicis i les solucions dels exercicis. Activitat núm. :: 183

# data[].attributes.body
En els dialectes orientals del català  la (o) i la (u) que apareixen en una síl·laba àtona es pronuncien amb el so de "u". Per tant, hi pot haver confusió a l’hora de saber quina lletra cal utilitzar.

Exemple 1: Turment o torment?
Exemple 2: globus o globos?

Norma:
La coincidència de so de la o i de la u àtones també origina dubtes que es poden resoldre si se segueixen les regles següents:
els substantius masculins que acabin en [u] normalment s-escriuen amb -o:

exemples: gerro, toro suro carro

excepcions: museu correu tribu

els noms i adjectius que fan el plural en [us] normalment s-escriuen amb -os final:

exemples: | excepcions:
abús -> abusos | museu -> museus
gras -> grassos | actiu -> actius
bosc -> boscos | motiu -> motius
feliç -> feliços | europeu -> europeus
anís -> anissos |

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Activitat núm. :: 100 - les vocals o/u àtones

# data[].attributes.attachment_link.title
les vocals o/u àtones. Exercicis i les solucions dels exercicis. Activitat núm. :: 100

# data[].attributes.attachment_link.description
les vocals o/u àtones. Exercicis i les solucions dels exercicis. Activitat núm. :: 100

# data[].attributes.body
Apòstrof: Assenyala l'elisió d'una lletra (com la a de l'article dins l'onada i la e del pronom feble dins porta'l) i les elisions quan es reprodueix el llenguatge parlat ('xo, en comptes de la forma completa això.)
també s'utilitza com a cometa simple (en aquest cas de manera doble, una cometa d'obertura i una de tancament) per marcar gràficament el significat d'una paraula.
NORMES:
1. Masculí:

L'article masculí singular (el, en, so i es, aquests dos darrers articles salats) s'apostrofa davant de totes les paraules de gènere masculí començades per:

vocal: l'avió, l'encant, l'odi, n'Albert, s'arbre.

h muda: l'home, l'ham, n'Hug, s'home.

s líquida: l'spa, l'Stuttgart.

No s'apostrofa davant de les paraules que comencen per i o u (amb h muda o sense) consonàntiques: el iogurt, lo iode

2. Femení:

L'article femení singular (la, na i sa, aquest darrer article salat) s'apostrofa en els següents casos:

Quan la paraula següent comença per vocal: l'emoció, l'ungla, l'Elena, l'aigua.

Quan la paraula següent comença amb h muda: l'heura, l'holografia, l'Hermínia, l'horabaixa.

No s'apostrofa, però, en els següents casos:

Quan va davant d'una paraula que comença per i o u (amb h o sense) consonàntiques: la hiena.

Quan va davant d'una paraula que comença per i o u (amb h o sense) àtones: la humitat, la universitat, la imatge.

Davant d'alguns mots concrets com ara la una (en referir-se a l'hora), la ira, la host, la Haia (topònim).

Davant dels noms de lletra (la i, la hac, la essa).

Davant d'una paraula que comença per essa seguida de consonant.

Activitat: http://enxaneta.info/activitats/definit/19

Aya El Hajji y Ly solórzano

# data[].attributes.body
B/P;C/G;D/T
Representen sons en què hi ha una interrupció total de l'aire.
A final de síl·laba i també de paraula les consonants sonores b, d i g i les sordes p, t i c sonen igual. Així:

• la p de ca p sona igual que la b de tu b; la p de ca p tar sona igual que la b de dissa b te
• la t de se t sona igual que la d de fre d; la t de se t ze sona igual que la d de cambo d jà

Per saber si hem d’escriure p/t/c o b/d/g hem de tenir en compte les normes següents:

Després de vocal o diftong tònics, escrivim p/t/c a final de síl·laba, tot i que tenim b/d/g als derivats:

re p, sa p, llo p però re b re, sa b er, llo b a
salu t, bui t, menu t però salu d able, bui d or, menu d esa
ami c, ple c, abri c però ami g a, ple g ar, abri g ar

Alguns noms que acaben en b, d o g després de vocal tònica o diftong tònic, bàsicament cultismes i estrangerismes, que es consideren excepcions del que hem dit en el punt anterior:

b: adob, club, tub, Carib, Jacob, cub…

d: fred, fluid, sud…

g: mag, zig-zag; estrateg, buldog, demagog, pedagog; Hug...

Després de consonant o de vocal àtona, escrivim la mateixa lletra que apareix en els derivats:

esquer p, esquer p a
cam p, cam p erol | cor b, cor b a
bal b, bal b a
sor t, sor t ejar
esvel t, esvel t a | profun d, profun d itat
sor d, sor d a
clàssi c, clàssi c a
ban c, ban c a | fan g, fan g ueig
càsti g, casti g ar

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ompli els buits amb les grafies corresponents.

En l'examen del dissa__te el van declarar a__te
Un ma__ o il·lusionista
Aquest infan__ es fa un emboli__ entre el suman__ i el dividen__
Sa__s què és un baoba__?
Esten__ la roba en un llo__ massa llòbre__
No compren__ per què he de pagar un recàrre__
Ha au__mentat el valor dels dra__mes gre__s
Amb l'exercici ha a__quirit una complexió a__lètica
En Davi__ ha descobert el qui__ de la qüestió
Esti__ ti__ de viatjar pels mars del Cari__
Un article si__nat amb __eudònim
El mot ence__ es relaciona amb encebar i ence__ amb encepar
Latitu__ nor__ o latitu__ su__?
L'Alfre__ és mol__ resisten__ al fre__
La Ma__dalena ens explicarà una anè__dota

# data[].attributes.attachment_link.description
Ompli els buits amb les grafies corresponents. En l'examen del dissa__te el van declarar a__te Un ma__ o il·lusionista Aquest infan__ es fa un emboli__ entre el suman__ i el dividen__ Sa__s què és un baoba__?