# data[].attributes.headline
אקולוגיה וסביבה - מאמרים בנושא פסולת

# data[].attributes.subject
אקולוגיה וסביבה - מאמרים בנושא פסולת

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אקולוגיה וסביבה

# data[].attributes.attachment_link.title
פסולת וצרכנות - אקולוגיה וסביבה

# data[].attributes.attachment_link.description
טיפול בפסולת (57) מדיניות פסולת וניהולה (42) פסולת עירונית (24) מִחזוּר ושימוש חוזר (16) פסולת לאנרגיה (14) פסולת פלסטיק (14) תרבות הצריכה (14) פסולת אורגנית (13) הפחתה וצמצום (11) פסולת חקלאית (8) ניקיון המרחב הציבורי (8) פסולת תעשייתית (6) אורך חיים של מוצרים (6) פסולת בניין (5) צרכנות אתית (5) אריזות (3) תו תקן ירוק (3) פסולת זכוכית (2) פסולת נייר וקרטון (1) פסולת אלקטרונית (1) פסולת מסוכנת (1)

# data[].attributes.headline
רועי בית לוי / הרים אני רואה

# data[].attributes.subject
רועי בית לוי / הרים אני רואה

# data[].attributes.attachment_link.title
רועי בית לוי הרים אני רואה

# data[].attributes.headline
קאלווינו / הערים הסמויות מעין

# data[].attributes.subject
קאלווינו / הערים הסמויות מעין

# data[].attributes.attachment_link.title
קאלווינו הערים הסמויות מעין

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ערב הפיגוע הקשה באריאל היו פגישות חשובות של עזאם אל-אחמד, נאמנו של אבו מאזן בביירות, עם מוסא אבו מרזוק, ממנהיגי חמאס. משם המשיך אל-אחמד לדמשק לפגישות עם החזית העממית. על פניו נראה כאילו יש קשר בין הפגישות, כאילו כל הארגונים הפלסטיניים מאחדים כוחות בטרור נגד ישראלים, אבל על פי מקורות ברמאללה התמונה שונה.

אל-אחמד, נאמן אבו מאזן בביירות, נפגש עם אחד ממנהיגי חמאס והמשיך לדמשק לפגישות עם החזית העממית. על פניו נראה שהארגונים הפלסטיניים מאחדים כוחות בטרור, אך מקורות ברמאללה טוענים אחרת

על פי המקורות האלה, עזאם אל-אחמד נשלח לביירות ולדמשק כדי להעריך יחדיו את תוצאות הבחירות בישראל, והמסר שאל-אחמד נשא עמו היה, שמכיוון שממשלת ישראל אמורה לכלול בתוכה את בצלאל סמוטריץ' ואת איתמר בן גביר, הרי יש פה הזדמנות גדולה לפלסטינים לחולל קרע בין ישראל לארצות הברית וכדאי לנצל זאת.

אל-אחמד ביקש להימנע מפיגועים בתקופה הקרובה, ובמקום זאת הציע להמריץ את דגם האינתיפאדה הראשונה, האינתיפאדה העממית, כדי לתת הצדקה בינלאומית למאבק הפלסטיני. מאבק העלול להיות מוכתם בטרור אם התאים בגדה הקשורים בסאלח עארורי, ראש גזרת הגדה של חמאס/חוץ, יפעילו טרור דווקא בימים האלה, שהם ימי הזדמנות לפלסטינים.

על פי המקורות, עזאם אל-אחמד, העלה על נס את התיווך האלג'ירי בין חמאס לפת"ח, ואמר כי חמאס והחזית העממית חייבות להכיר באש"ף כמי שיוביל את המאבק. זאת מכיוון שאש"ף זוכה להכרה בינלאומית, ומאבק תחת דגלו יקבל לגיטימיות בינלאומית.

הוא ציין כי שר החוץ הפלסטיני, ריאד אל-מאלכי, מנהל מערכה מאוד מוצלחת לזיהום המוניטין הבינלאומי של ישראל, ויש לתת לו הזדמנות להמשיך. יש לציין כי ריאד אל-מאלכי הוא בעצמו איש החזית העממית.

במאמר מוסגר אפשר לומר כי הצורך של אל-אחמד לנסוע לדמשק כדי לפגוש את אנשי החזית העממית מעידה כי ניסיון הפיוס של חמאס עם נשיא סוריה בשאר אסד לא עלה יפה, ואסד לא מרשה את שובה של הנהגת חמאס לבירתו. לפיכך, עזאם אל-אחמד פגש את אנשי חמאס בביירות, ואת אנשי החזית העממית בדמשק.

המסר שאל-אחמד נשא עמו היה, שמכיוון שממשלת ישראל אמורה לכלול בתוכה את בצלאל סמוטריץ' ואת איתמר בן גביר, הרי יש פה הזדמנות גדולה לפלסטינים לחולל קרע בין ישראל לארצות הברית וכדאי לנצל זאת

הפיגוע באריאל הראה כי יש גבול למה שיש גבול ליכולת ההשפעה של חמאס/חוץ על גובה הלהבות בגדה. הוא יכול להרים אותם, אבל לא יכול להנמיך אותם.

בגלל רמת ההסתה הבלתי נסבלת בכלי התקשורת הפלסטיניים מצד אחד, ובגלל הפרובוקציות האלימות של נוער הגבעות מצד שני, יש מוטיבציה גבוהה לפיגועי יחידים, ועל תופעה זאת קשה לשלוט. אפשר להשיג זאת רק בהפסקת ההסתה ובריסון האלימות היהודית, וזה לא הולך לקרות בקרוב. אולי להפך.

פיגוע משולב באריאל: נקבע מותם של שניים מהפצועים, המחבל חוסל https://t.co/qiFtmt5wNc

- מעריב אונליין (@MaarivOnline) November 15, 2022

פוסטים המתפרסמים בבלוגים של זמן ישראל מייצגים את כותביהם בלבד. הדעות, העובדות וכל תוכן המוצג בפוסט זה הם באחריות הבלוגר/ית וזמן ישראל אינו נושא באחריות להם. במקרה של תלונה, אנא צרו קשר.

עוד 395 מילים ו-1 תגובות

# data[].attributes.attachment_link.title
זבל גורמה: הפח המניב של שופרסל הפך לארוחה ותערוכה

# data[].attributes.attachment_link.description
ניצן מיוסט, סטודנט בבצלאל, נחשף להיקף בזבוז המזון בישראל כשראה את כמויות האוכל המשובח המושלך כל יום לפח של סניף שופרסל הסמוך לדירתו בירושלים * מדי יום הוא מילא את המקרר במציאות שגילה בפח ותיעד הכל בתמונות וב-74 מכתבים אישיים ששיגר למנכ"ל הרשת * המכתבים והתמונות הפכו לתערוכה * הפח המניב, לעומת זאת, נסגר בהלחמה על ידי שופרסל

# data[].attributes.headline
שיקום מטמנות פסולת בישראל:בבחינת אי-צדק סביבתי 

# data[].attributes.subject
שיקום מטמנות פסולת בישראל:בבחינת אי-צדק סביבתי 

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
וול e מדובב לעברית  צפיה ישירה

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
וול e מדובב לעברית  להורדה

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
wall-e לצפיה ישירה

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
וול e מדובב לעברית  תרגום מובנה

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
וול e מדובב לעברית  כתוביות

# data[].attributes.attachment_link.title
WALL-E / וול E מדובב לעברית לצפיה ישירה

# data[].attributes.attachment_link.description
וול E מדובב לעברית

# data[].attributes.headline
תצ"א עם הסברים

# data[].attributes.subject
תצ"א עם הסברים

# data[].attributes.attachment_link.title
תצא 5.2022 עם הסברים

# data[].attributes.headline
יוסטמן / דודאים - נייר עמדה

# data[].attributes.subject
יוסטמן / דודאים - נייר עמדה

# data[].attributes.headline
תמ"א 16 - לטיפול בפסולת

# data[].attributes.subject
תמ"א 16 - לטיפול בפסולת

# data[].attributes.attachment_link.title
תוכנית מתאר ארצית לסילוק אשפה (תמ"א 16)

# data[].attributes.attachment_link.description
תוכנית המתאר הארצית לסילוק אשפה (תמ"א 16) אושרה בממשלה בשנת 1989. התוכנית קבעה את ההליך התכנוני הנדרש להקמת אתרי פסולת וסטנדרטים גבוהים להקמת תשתיות טיפול בפסולת. כמו כן סייעה בסגירת אתרים שלא עמדו בסטנדרטים אלו. התוכנית עודכנה ב-2011 והיא מעניקה עדיפות לטיפול בפסולת ולמחזור על פני הטמנת פסולת.

# data[].attributes.headline
כה. הצעה לסדר-היוםהקמת אתר דודאים כאתר פסולת ארצי

# data[].attributes.subject
כה. הצעה לסדר-היוםהקמת אתר דודאים כאתר פסולת ארצי

# data[].attributes.attachment_link.title
Arts of Living on a Damaged Planet Ghosts and Monsters of the Anthropocene (Elaine Gan, Nils Bubandt, Anna Lowenhaupt Tsing etc.) (z-lib.org)

# data[].attributes.attachment_link.title
Edward Burtynsky: אדוארד ברטינסקי אודות נופים יצירי אדם

# data[].attributes.attachment_link.description
בקבלו את פרס TED לשנת 2005, הצלם אדוארד ברטינסקי מביע משאלה -- תמונות נוף מדהימות שמתעדות את השפעת האנושות על העולם -- עוזרות לשכנע מיליונים להצטרף לרב שיח גלובלי אודות קיום בר-קיימא.

# data[].attributes.headline
Gallery of South Africa's Waste to Wonder Pavilion Transforms Public Space with Upcycled Trash - 2

# data[].attributes.subject
Gallery of South Africa's Waste to Wonder Pavilion Transforms Public Space with Upcycled Trash - 2

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
The joint project of Norwegian startup Othalo and the United Nations' urban development program responds to the shortage of construction materials and the utilization of plastic waste at the same time - and now they also have architect Julien de Smedt on board.
Othalo and UN Habitat's project would start building cities from recycled waste in Sub-Saharan Africa first. The low-cost modular houses will be designed by Julien de Smedt, using plastic to build their walls and main structure.

"The patent contains a loadbearing structure and a supportive and insulating structure" - Othalo founder Frank Cato Lahti told Dezeen.

The houses would be built on site in all cases, as their raw materials will also be provided by the plastic waste piled up in the given neighborhood. Othalo plans to commence manufacturing in 2022.

The 5 eeriest places in Central and Eastern Europe

It's the spookiest time of the year: even regions that don't traditionally celebrate Halloween are all about scares. To mark the occasion, we've rounded up the eeriest buildings and places in the area. Or should we say most haunted? Who knows... 1. Pidhirtsi Castle, Ukraine The building,

A former pasta factory awaits restoration in Portugal

A 1920s pasta factory on the outskirts of Arraiolos in southern Portugal could become a hotel, restaurant, co-working space, and gallery. Originally part of a farm, the building was converted into a pasta factory to make better use of its produce. Plans now call for a twelve-bedroom guesthouse with gardens

Monstrous remnants of the Soviet regime: Tallinn's Brutalist architecture | TOP5

Contrary to popular belief, Brutalist architecture is not closely related to socialism: the style first appeared in England in the 1950s. Still, in socialist countries such as Estonia, it became inseparable from the political system of that time. Author: Zsófia Tóth Brutalism was popular in the fifties, sixties, and seventies,

# data[].attributes.attachment_link.description
The joint project of Norwegian startup Othalo and the United Nations' urban development program responds to the shortage of construction materials and the utilization of plastic waste at the same time - and now they also have architect Julien de Smedt on board. Othalo and UN Habitat's project would start

# data[].attributes.headline
'There is ingenuity in Africa': the architect who builds with trash

# data[].attributes.subject
'There is ingenuity in Africa': the architect who builds with trash

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ou're lucky you arrived on a Monday," says architect Kevin Kimwelle as we drive through the twisting back streets of Port Elizabeth. "The municipality collects rubbish on a Monday ... but later in the week, it'll be a terrible mess."

In South Africa waste collection is just one of the services that government struggles to deliver. A little under half of the country (41% of households) is without basic waste collection services, let alone recycling: as a nation, only 10% of waste is recycled, while 90% ends up in landfills.

But as trash piles up on Port Elizabeth's pavements, a formal and informal economy has sprung up in response. And Kimwelle has seen an opportunity.

Twenty-five years after the fall of the brutal apartheid regime, South Africa's cities remain hugely divided, both economically and racially. This week Guardian Cities explores the incredible changes taking place, the challenges faced and the projects that bring hope.

Africa correspondent Jason Burke reports from the Flats, where violence and death are endemic just miles from Cape Town's spectacular beaches and trendy cafes.

Author Niq Mhlongo pens a love letter to the "other Soweto", one that visitors to gentrified Vilakazi Street never see. We hear from Port Elizabeth, where one architect is using recycled materials to transform his city, and Durban, where a surf school is changing the lives of vulnerable children. We explore the deadly underground world of zama zama gold miners operating illegally under the city of Johannesburg, visit the Afrikaner-only town of Orania and publish an extraordinary photo essay by Magnum nominee Lindokuhle Sobekwa, who documents life in a formerly white-dominated area where his mother once worked as a domestic helper.
Nick Van Mead

Thank you for your feedback.

The Kenya-born architect and social entrepreneur collects recycled and dscarded materials from informal recyclers and local businesses, and uses it to construct his buildings, which so far include a school, recycling depots, rainwater tanks and even solar panels.

"When you drive through Africa, you see that people make do with what they have. There is ingenuity there," Kimwelle says.

His most high-profile project so far is the Silindokuhle creche in Joe Slovo township, north of the city. With the help of the community, Kimwelle designed and built a structure made entirely of recycled materials - including 2,500 wine bottles. The glass bottle walls create an illuminated, rather magical atmosphere inside the building, which was nominated at Cape Town's Design Indaba as one of 2017's most beautiful objects in South Africa.

Kimwelle sourced most of the bottles from restaurants in the affluent suburbs of Port Elizabeth, connecting the most privileged members of the city with the most marginalised.

"I re-engineered materials that are already here," he says, "adding value to the structure, fostering local skills and taking the green agenda to the township."

The biggest urban centre in the Eastern Cape province and the focal point of the Nelson Mandela Bay area, population 1.3 million, Port Elizabeth is the home of South Africa's car industry and other forms of manufacturing and processing.

"There are great opportunities for reclaiming materials here, because of all the big industry that drives the city," says Kimwelle. "I build out of wood pallets that are used to transport goods in most industries, scrap from the motor industry yards and glass bottles from my recycling partners."

Even now, however, long after independence and the transformation of South Africa into a democracy, economic and racial divisions still shape the city.

I became interested in grassroots community mobilisation and an alternative approach to design

Kevin Kimwelle

The majority of the black population live in townships - informal settlements established during apartheid. These are overcrowded, with poor access to amenities and services. Most homes are built out of corrugated iron and wooden pallets.

Here, making use of recycled and discarded materials from industry is a way of life.

Kimwelle, who was born and raised in Nairobi, first came to Port Elizabeth in 2004 to study architecture at Nelson Mandela University after reading about the newly liberated country in a schoolbook.

"I entered a stupid dare to travel from here back to my home in Kenya using only public transport, and I experienced a major mind shift," he says.

"It forced me to see the continent and its people. To think about the African experience, what it means to be a black African. It spoke to me. Countries like Malawi and Zambia are so poor. The experience forced me to ask myself - what am I doing for my people?"

After graduating, Kimwelle began work as a commercial architect, but exploring people-centred design for social good. "I became interested in grassroots community mobilisation and an alternative approach to design ... I wanted to pursue a way of working that had a higher social and economic impact."

Evidence of his awakening can be found a short drive away, where the affluent suburbs of Mill Park, with mansions perched on manicured lawns, give way to Walmer township, with rutted roads, haphazard shacks, and dogs, chickens and children wandering freely.

Here, 76-year-old Khululekile "Khusta" Moko, an informal recycler , lives in a tiny shack with his partner, Patricia, and his beloved dogs, Lucy and Lion. Moko survives by scouring the city for recyclable materials: plastic, paper, cardboard and aluminium. He collects them in a small, rickety homemade cart and delivers them every Friday to a recycling depot called the Re-Trade Project.

The project works on a bartering system: recyclers are given food, clothing and household products in exchange for the materials they bring in. Not only did Kimwelle design and build the Re-Trade depot out of recycled materials but when he found out Moko's cart had been knocked over by a truck, he designed a superior replacement, using an old frame, reclaimed wood and secondhand parts donated by Isuzu Motors South Africa. It has a trailer and battery-powered lights "so that he can be seen and respected on the road," Kimwelle says. "It's going to improve his efficiency and return his dignity."

During a visit to Moko's home, Kimwelle says: "The idea is to find simplified local solutions that any community can adopt and apply." Everything here is built out of reclaimed materials, including the aeroplane sculptures in Moko's garden.

"Recycling puts food on my table," Moko says. "And this bike is going to change my life. I will be able to travel the roads easily, instead of bearing the whole load on my trailer."

Kimwelle is fine-tuning the design and hopes to distribute them to recyclers all over the city.

'An opportunity to build bridges'

Future projects include the Penguins Play and Learn Centre in Walmer township, to be built using eco-bricks (two-litre bottles packed with plastic waste until they become solid building blocks), as well as a maker's space in the heart of the city built from shipping container parts and reclaimed wood, with the assistance of 11 students from Lawrence Technology University in Detroit and the International Design Clinic. It will be Kimwelle's headquarters.

"From here we can do welding, woodwork, recycling, 3D printing and waste bike repairs," he says.

The city remains socially and spatially segregated because of apartheid planning, but Kimwelle says he is striving to reimagine spaces and make the best of available resources, with the aim of helping to build a more conscious and unified city.

"I see recycling as an opportunity to build bridges - through the green agenda I am trying to restructure society," he says. "Something as simple as recycling depots brings people together for a common cause that is non-political, non-religious and non-racial."
Follow Guardian Cities on Twitter, Facebook and Instagram to join the discussion, catch up on our best stories or sign up for our weekly newsletter. Share your views here on how South African cities have changed in the last 25 years

# data[].attributes.attachment_link.title
'There is ingenuity in Africa': the architect who builds with trash

# data[].attributes.attachment_link.description
ou're lucky you arrived on a Monday," says architect Kevin Kimwelle as we drive through the twisting back streets of Port Elizabeth. "The municipality collects rubbish on a Monday ... but later in the week, it'll be a terrible mess." In South Africa waste collection is just one of the services that government struggles to deliver.

# data[].attributes.headline
חביבה פדיה / בעין החתול - מארבע רוחות

# data[].attributes.subject
חביבה פדיה / בעין החתול - מארבע רוחות

# data[].attributes.attachment_link.title
חביבה פדיה - בעין החתול - מארבע רוחות

# data[].attributes.headline
Nixon, R. (2011). Slow violence and the environmentalism of the poor. In Slow Violence and the Environmentalism of the Poor. Harvard University Press.

# data[].attributes.subject
Nixon, R. (2011). Slow violence and the environmentalism of the poor. In Slow Violence and the Environmentalism of the Poor. Harvard University Press.

# data[].attributes.headline
Waterton, E., & Saul, H. (2021). Ghosts of the Anthropocene: Spectral accretions at the Port Arthur historic site. Landscape Research 46(3), 362–376.

# data[].attributes.subject
Waterton, E., & Saul, H. (2021). Ghosts of the Anthropocene: Spectral accretions at the Port Arthur historic site. Landscape Research 46(3), 362–376.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ghosts of the Anthropocene spectral accretions at the Port Arthur historic site

# data[].attributes.headline
ג'ון מקניל / הערות מקדימות: עידן האדם והמאה השמונה-עשרה

# data[].attributes.subject
ג'ון מקניל / הערות מקדימות: עידן האדם והמאה השמונה-עשרה

# data[].attributes.attachment_link.title
מקניל - הערות מקדימות עידן האדם והמאה השמונה עשרה

# data[].attributes.headline
ציפורים ללא גבולות / יוסי לשם

# data[].attributes.subject
ציפורים ללא גבולות / יוסי לשם

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
יותר מ-3,000 תאונות אוויריות בין מטוסי חיל האוויר ובין ציפורים נודדות אירעו בעשרים וחמש השנים האחרונות. חלק לא מבוטל מהתאונות הסתיים באבדות קשות בנפש. הנתונים המצמררים הוליכו לעבודת מחקר, שמטרתה הייתה לבדוק את נתיבי נדידת העופות הדואים מעל ישראל, זמני הגעתם, גובה הנדידה ומספרי העופות הנודדים, על מנת לצמצם פגיעות במטוסים.
המאמר מוקדש לזכרם של שני טייסי קרב ושל נווט בחיל האוויר הישראלי, שקיפדו את חייהם כתוצאה מפגיעת ציפורים נודדות.
רס"ן ספי לוין, בן קיבוץ מעגן מיכאל. נפל ב-28 באוקטובר 1974 והוא בן 27 שנים. מראשוני טייסי הסקייהוק בחיל האוויר. בזמן הובלת רביעיית מטוסי קרב מעל עמק החולה. התנגש בשקנאי נודד שפגע בחופת הסקייהוק.
סרן רונן לב, חיפאי. נפל ב-10 באוגוסט 1995 והוא בן 24 שנים. רונן הטיס F-15 במסגרת אימון בנגב, עת פגעו במטוס שלוש חסידות נודדות, כשהמטוס טס במהירות של 1,000 קמ"ש.
סרן ירון ויונטה. בן גבעת אולגה. נפל ב-10 באוגוסט 1995, עת שימש כנווט F-15 במטוסו של סרן רונן לב. בן 22 שנים היה בנופלו.

בדצמבר 1988, ביום סוער וגשום, יצא סגן ר' לטיסת אימון במטוס ה-16-F שלו. מטוס זה מכונה בחיל האוויר "נץ". הוא היה מספר שתיים במבנה שטס מעל מדבר יהודה במהירות של 800 ק"מ לשעה, בגובה של כ-200 מטרים מעל לפני השטח. סגן ר' הבחין לפתע בגוש שחור ענק המגיח לעבר חופת המטוס. "בתחילה לא הבנתי במה מדובר" סיפר, "אחר כך הבחנתי שזו ציפור. רק מאוחר יותר התברר לי, שזה היה עיט סלעים (עוף דורס גדול, שמוטת כנפיו מגיעה עד 2.30 מטרים). הייתי בטוח שהמפגש בינינו בלתי נמנע. או שאני נכנס בו, או שהוא נכנס בי. בשנייה האחרונה נמנעה הפגיעה. הוא חמק מצד שמאל שלי לכיוון הכנף. חשתי צמרמורת. הייתה לי תחושה מוקדמת שאני הולך לחטוף. פתאום ראיתי מול החופה ציפור שנייה, בדיוק מאותו הסוג. חשבתי שזהו זה - אני גומר. אבל היא לא שברה את החופה, אלא עברה בדיוק מתחתיי אל עבר המנוע. בתא הטייס לא שומעים דבר. אתה יושב מוגן בתוך בועה ומקשיב לשקט התהומי שמסביב. פתאום נשמע פיצוץ אדיר. המנוע השמיע צריחת מוות, חריקות איומות ורעש של עצירה. היה לי ברור שהמנוע הלך. באתו רגע ידעתי, שעליי לעשות שתי פעולות במהירות: לנסוק - כלומר למשוך בסטיק כדי להתרחק מהאדמה, ולדווח למבנה בקשר. תוך רגע התברר לי, שגם את זה אני לא יכול לעשות. אחד מלהבי המנוע שנפגע פוצץ מכלי דלק ושמן, הבקיע חור במעטפת המטוס וגרם להרמת האף של המטוס כלפי מעלה. המטוס החל להסתחרר, ובמצב כזה צריך לנטוש. הייתי צריך להפעיל את כיסא המפלט על ידי משיכת הידית הנמצאת בין הרגליים, פעולה שאמורה להיות פשוטה, אבל לא יכולתי לבצע אותה. נכנסתי לבלק-אאוט. כשזה קורה, אתה טס בעיניים פקוחות אבל לא רואה כלום. הרמת האף בצלילה כזאת פירושה ביצוע תמרון של G17, כלומר כוח הכבידה של כדור הארץ ביחס למטוס ומה שבתוכו גדל פי 17. במצב כזה, אדם שמשקלו 70 קילוגרם, כאילו מכפיל את משקלו פי 17, ל-1,200 קילוגרם. השרירים אינם מצליחים להתמודד עם המצב, דם לא מגיע לעיניים ולמוח ואתה עלול לאבד את ההכרה. ניסיתי נואשות להביא את הידיים אל ידית ההפלטה ולמשוך, אך לא הצלחתי למצוא את הידית, כי הראייה אבדה לי. לא הצלחתי להרים את הידיים בגלל העומס עליהן, שיצר תחושה של שיתוק מוחלט. הרגשה איומה של חוסר שליטה על גופך. הייתי על סף עילפון, אבל ידעתי שאסור לי לאבד את ההכרה. ברגע מסוים הצלחתי להתעשת, הבחנתי בידית כיסא המפלט, אבל לא הצלחתי לגרור אליה את היד. כנראה שמול פני המוות, הגוף עושה הכול על מנת לשרוד. לא ברור מאיפה הצלחתי לגייס את הכוחות, פתאום הצלחתי לגרור יד אחת אל ידית ההפלטה ומשכתי".

סגן ר' נטש את מטוסו כשהוא היה הפוך, על הגב ובצלילה. למזלו, הרים אותו כיסא המפלט המונע על ידי רקטות והוא הצליח לצנוח תוך שהוא נגרר עם המצנח על הקרקע הסלעית מאות מטרים עקב הרוח העזה. הוא נפצע בכל גופו מהחבטות הרבות שספג עקב ההתנגשות בעיט הסלעים הבודד, ניצלו בנס חייו של סגן ר' ואבד לחיל האוויר מטוס F-16, שעלותו מגיעה ל-27 מיליוני דולרים.

אירוע זה היה רק אחד מתוך כ-3,000 תאונות אוויריות בין מטוסי חיל האוויר ובין ציפורים, שאירעו בעשרים וחמש השנים האחרונות. התאונות גרמו נזקים חמורים ביותר לחיל האוויר הישראלי, שנאלץ לחלוק את המרחב האווירי המצומצם והבעייתי שלו עם כחמש מאות מיליוני ציפורים נודדות בכל עונת נדידה, עם מספר לא מבוטל של ציפורים חורפות ועם מגוון עשיר ויוצא דופן של ציפורים יציבות ומקייצות. מיקומה הייחודי של מדינת ישראל, בצומת של שלוש יבשות, גורם לכך שהיא מצוייה ב"צוואר בקבוק" בעל חשיבות בין-לאומית, שכנראה אין שני לו בעולם. באביב ובסתיו חולפות בשמי ארצנו למעלה ממיליארד ציפורים נודדות.

בשנת 1977 גילה הצפר אהוד דברת ציר נדידת דורסים באזור כפר קאסם. מרכז המידע על עופות דורסים של החברה להגנת הטבע החל לערוך סקרים לספירת העופות הנודדים בשמי הארץ בשנת 1980. במשך השנים גברה ההתעניינות בנושא ובעונות הסתיו, יותר מ-350 צפרים נטלו חלק בסקרי הנדידה שהתפרסו לכל רוחב הארץ - מגוש דן ועד לבקעת הירדן, ולאורך כביש חוצה שומרון. משנת 1988, בעקבות האינתיפאדה, התקיימו הסקרים מהכרמל, לאורך עמק יזרעאל ועמק בית שאן ועד לגבול הירדן. מנתוני הסקרים התברר, שמעל לישראל חולפת נדידה המונית של עופות דואים, בעיקר עופות דורסים, חסידות ושקנאים, במספרים העולים על אלה שהיו מוכרים עד אז במקומות אחרים ברחבי העולם. עם זאת היה ברור שמידע זה לוקה בחסר, כיוון שהוא התבסס בעיקרו על תצפיות קבועות מהקרקע. בעקבות זאת, בחורף 1983 החלטנו, אהוד דברת וכותב מאמר זה, לפנות לחיל האוויר ולהציע תוכנית משותפת, בה יועברו לחיל האוויר כל הנתונים שנאספו עד אותה עת על הנדידה, במגמה להזהירם מפני פגיעות צפויות מהעופות הנודדים. במקביל - יסייע חיל האוויר לאנשי החברה להגנת הטבע באיתור צירי הנדידה העיקריים וגובהם בעזרת מטוס קל, כהשלמה לנתונים של הצופים מן הקרקע.

במגעים הראשונים שערכנו עם קציני חיל האוויר, למדו האחרונים לתדהמתם הרבה, שהעימות בין מטוסי הקרב של חיל האוויר לבין העופות הנודדים גדול בהרבה מהמשוער: מדי שנה נפגעו מטוסי קרב רבים מהציפורים, והנזק הכספי הגיע לסכומי עתק. התברר, כי התנקזות מספר כה גדול של עופות דואים, המגיעים לעתים בגלי נדידה של עשרות או אף מאות-אלפי פרטים ליום, מעל לנפח האווירי המצומצם של ישראל, יצרה בעיית בטיחות טיסה חמורה ביותר למטוסי חיל האוויר ולטייסיו. הבעיה החמירה באופן משמעותי עם החזרת חצי האי סיני לידי מצרים באפריל 1982. חצי האי סיני שימש כאזור אימונים עיקרי עבור חיל האוויר, ועם החזרתו הוגבלה פעילות האימונים של חיל האוויר לנפח האווירי המצומצם של ישראל.

ניתוח שיעורי ההיפגעויות ממפגש עם ציפורים במערך מטוסי הקרב של חיל האוויר בין השנים 1972-1982, מלמד שבתקופה זו אירעו מאות תאונות כתוצאה מהתנגשות אווירית בין עופות נודדים לבין מטוסים. מרבית התאונות התרחשו בחודשי הנדידה העיקריים: באביב - בחודשים מרץ, אפריל ומאי, ובסתיו - בחודשים ספטמבר ואוקטובר. שלושה רבעים מכלל התאונות החמורות ביותר, תאונות בהן התרסק מטוס או שנגרם נזק, ששיעורו עולה על חצי מיליון דולר, אירעו בחודשי הנדידה. בעשר השנים הללו נגרמו לחיל האוויר נזקים שעלו על עשרות מיליוני דולרים. ב-23 שנים (1972-1994) אירעו בסך הכל 2639 תאונות.

מרבית התאונות החמורות אירעו במערך מטוסי הקרב, זאת עקב עוצמת הפגיעה הקשורה ביחס ישיר למהירות הטיסה של המטוס ושל הציפור ולמשקלם. ככל שהמטוס טס מהר יותר ומשקל הציפור המתנגשת גבוה יותר, תגדל עוצמת המכה ועמה גם הנזק הכרוך בהיפגעות. עוצמת התנגשות של עורב שחור, שמשקלו 450 קמ"ש היא כ-15 טונות. לשם השוואה, עוצמת ההתנגשות של שקנאי, שמשקלו 9.5 ק"ג, במטוס שמהירותו היחסית היא 800 קמ"ש, היא 100 טונות.

לאחר שנוצר הקשר הראשוני עם חיל האוויר והתבררו ממדי הנזקים שגרמו העופות הנודדים לחיל האוויר וחומרתם, הצעתי למפקדת חיל האוויר לפתוח במחקר בנושא כעבודת דוקטורט. מטרת המחקר הייתה לבדוק את נתיבי נדידת העופות הדואים מעל לישראל, זמני הגעתם, גובה הנדידה ומספרי העופות הנודדים, וכן כיצד משפיעים השינויים האקלימיים על אופי הנדידה. זאת כדי ליישם מידית את תוצאות המחקר בפעילות האימונים של חיל האוויר, במגמה להקטין באופן ניכר היפגעות מטוסים מהעופות הנודדים. במספרים כה גבוהים של עופות נודדים לא ניתן למנוע לחלוטין את ההיפגעות, אך ניתן ללמוד היכן מצויות הציפורים במישור המרחב והזמן, לא לטוס לשם ובכך להפחית באופן משמעותי את ההסתברות למפגש האווירי בין כנפי הפלדה לכנפי בשר ודם.

התחלנו לעקוב במטוס קל (ססנה) של חיל האוויר אחר להקות הציפורים הנודדות. לאחר מספר ימי טיסה הוברר לנו כי הטיסות במטוס קל יעילות בעיקר בימי גלי ה"הצפות" - אך בימי נדידה דלילה יותר, לא היה המעקב יעיל דיו. זאת, כיוון שהמוס הקל היה מהיר מדיי ורעש המנוע הפחיד את הציפורים הנודדות.

חיפשנו אפוא מטוס אטי יותר. כאן נודע לנו, כי בשדה תימן, ליד באר שבע, פועל "מרכז דאייה נגב", המפעיל דאון ממונע. זהו דאון מדגם OGAR מתוצרת פולין, בעל מנוע 65 כוחות סוס ומוטת כנפיים באורך 18 מטרים. בעזרת המנוע מסוגל הדאון להמריא ולנחות באופן עצמאי. בדאון שני מקומות ישיבה, הממוקמים בחזית זה ליד זה. מיקומו של המדחף, מאחורי החופה, מקנה לטייס ולצופה שדה ראייה נרחב, בזווית רחבה בהרבה בהשוואה למטוסים קלים.

הדאון הממונע, היחיד מסוגו בישראל, שלהב מיד את דמיוננו. ראינו בעיני רוחנו את הדאון ממריא אל להקות הציפורים הנודדות, מדומם מנוע ומתקדם איתן בדאייה משותפת בזרמי האוויר החמים, העולים לאורכם של רכסי ההרים בישראל. ואכן, הדאון הממונע, שכינויו בעגה האווירית - גולף - מייק בראוו (GMB) - לא אכזב. במשך חמש שנים בצענו 1,400 שעות מעקב, כשאנו מלווים בסתיו להקות נודדות של עופות דורסים, חסידות ושקנאים מרגע ההמראה בצפון הארץ עד לגבול מצרים, ובאביב בנתיב ההפוך מגבול מצרים ועד לגבול לבנון-סוריה. ליווינו את אותה הלהקה כנף אל כנף ומדדנו את קצב ההתקדמות, גובה בסיס וגג התרמיקות ומיפינו את הנתיב המדויק. בחלק מהימים טסנו יותר מ-11 שעות עם אותה להקה ובדרך כלל בין 4-7 שעות רצופות. כך למדנו, שמרבית הנדידה של העופות הדואים מתבצעת מגובה פני הקרקע ועד לאלף מטרים מעל לפני השטח, וקצב ההתקדמות נע בין 20-40 קמ"ש, בהתאם לתנאי הדאייה.

אם מביאים בחשבון כי להקה דואה כעשה שעות ביממה (בלילה אין נדידה של עופות דואים), הרי שביום נדידה גומאים העופות הדואים בין 150-600 קילומטרים, ובממוצע כ-250 קילומטרים ביום. בהתבסס על חישוב זה, הרי שמרבית החסידות, הדורסים והשקנאים אינם שוהים מעל לשמי ארצנו יותר מיום עד יום וחצי, ודורס הנודד מרוסיה לדרום אפריקה, מרחק של כ-8,000 קילומטרים, מסוגל לעבור מרחק זה תוך שלושה-ארבעה שבועות בלבד.

הדאון ולהקת שקנאים בתעופת דאיה משותפת (צולם מתוך הדאון ע"י יוסי לשם).

באביב איתרנו את מרבית הלהקות בעזרת צופים קרקעיים, שעקבו אחר מקומות הלינה של החסידות והדורסים באזור קו הגבול המצרי ומערב הנגב, בעזרת מכשיר קשר אווירי ותיאום שנעשה בערב הקודם. בסתיו שילבנו מכשיר מכ"ם לאיתור הלהקות ולמעקב אחריהן. רשות שדות התעופה העמידה לרשותנו בנמל התעופה בן גוריון מסך מכ"ם, וחיל האוויר הקצה ארבע חיילות, שישבו מול המסך דרך קבע במשך כל תקופת הנדידה, הסתיו והאביב. שבעה חודשים בשנה, מדי 20 דקות, צילמו את תמונת המצב כפי שהצטיירה על מסך המכ"ם. כך צולמו אלפי תמונות שתיעדו את הנדידה.

יכולת המעקב של המכ"ם בנתב"ג עלתה על כל המצופה ובאמצעותו הצלחנו לאתר להקות נודדות עד לטווח של 60-70 ק"מ. כלומר, המרחב שעליו נפרסה רשת המעקב הגיע לקוטר של 120-140 ק"מ. בעזרת שילוב פעלה בין הדאון והמכ"ם למדנו כי המכ"ם בנתב"ג מאתר אפילו להקות המונות פרטים ספורים בלבד. בעזרת המכ"ם אותרו להקות נודדות באורך של 60-80 קילומטרים, המונות עשרות אלפי פרטים. ככל הידוע לנו, לא תועד עד עתה באף מקום בעולם רצף כה מרשים של להקות ענק של חסידות ודורסים ממינים שונים.

בעזרת המכ"ם של נתב"ג הצלחנו "ליירט" את הדאון אל להקות נודדות ללא כל צורך בצופים קרקעיים. מנתוני המכ"ם הצלחנו לקבל גם תמונה מהימנה על אופי הנדידה והשתנותה במשך שעות היום, כשציר הנדידה נסחף מזרחה עם התגברות הבריזה הימית. בעזרת המכ"ם הצלחנו גם לתת התראה בזמן אמת לבסיסי חיל האוויר, ולדווח מתי צפויות להקות גדולות לעבור מעליהם ולהוות סכנה למטוסים הממריאים והנוחתים. המכ"ם בנתב"ג הפך ל"מוקד ציפורים ארצי", המזרים מידע בזמן אמת לחיל האוויר על התמונה האווירית של הציפורים הנודדות במשך שבעה חודשים בשנה.

המכ"ם הרוסי מוצב באתר "יד לשריון" בלטרון וקולט ציפורים נודדות מחדרה ועד לבאר שבע (צילם: יוסי לשם).

במקביל לשימוש במכ"ם ובדאון הממונע, פרסנו רשת של צופים קרקעיים, שהתבססה בעיקר על מתנדבים מחו"ל ומישראל. הצפרים נפרסו במרווחים של כקילומטר עד שניים בין עמדה לעמדה וכך אפשר היה במשך כל שעות היום "לכסות" את מרבית רוחב המדינה. ניתן היה ללמוד היכן עוברים צירי הנדידה המרכזיים, כיצד הנתיב נע מזרחה ומערבה בהתבסס על זרימת הבריזה מן הים והשינויים האקלימיים וכן לספור את מספר העופות החולפים, תוך לימוד זמני ההגעה וההיעלמות של המינים הבולטים. חיל האוויר סיפק מכשירי קשר שאיפשרו לדווח בזמן אמת על הימצאות הלהקות, לדווח על כך ל"מוקד הציפורים" בנתב"ג ולמנוע כפילויות בספירת העופות הנודדים. יותר מ-300 מתנדבים לקחו חלק באחד ממפעלי הצפרות המרשימים בישראל, שככל הידוע לנו, לא נערך כמותו, הן בהיקף והן ברוחב החזית, באף מקום אחר בעולם.

כלי המחקר החמישי שסייע להשלים את תמונת המחקר בנוסף לססנה, לדאון, למכ"ם ולרשת הצופים היה המזל"ט (מטוס זעיר ללא טייס). ככל הידוע לנו שימש כלי מודיעיני יעיל זה, לראשונה בעולם, למחקר ביולוגי ובעזרת חיל המודיעין הצלחנו לעקוב אחר הנדידה במשך 5-6 שעות רצופות ביום. זאת, כשהמזל"ט מצלם חסידות, שקנאים ודורסים בעזרת מערכת הווידאו המשוכללת שלו כ-2,000 מטר מעל הלהקות, בלי שלציפורים הנודדות יהיה שמץ של מושג על המעקב הסמוי הנערך בשיטות ההיי-טק.

תוצאות המחקר הרב תחומי יושמו מידית בחיל האוויר. משנת 1984 הוטבע מושג חדש, בנוסף לנוהל אמ"ט (אזור מוכה טילים), החל נוהל אמ"צ (אזור מוכה ציפורים). בהתאם למסקנות המחקר מופו הנתיבים, הגבהים והזמנים של הופעת הציפורים הנודדות במערך הקרב של חיל האוויר והיעלמותן. מספר התאונות בעונת הנדידה פחתו ב-88% ולחיל האוויר נחסכו ב-13 השנים האחרונות כ-400 מיליון דולר. כמו כן נמנעה, כמובן, גם פגיעה בחיי הטייסים ואנשי צוות האוויר.

סיפור המחקר המשותף של חיל האוויר וגורמים אזרחיים, שהצליח למצוא דו קיום בין הציפורים למטוסים, הפך לסיפור הצלחה, והפתרון לקונפליקט נלמד בכל חילות האוויר בעולם כדגם לחשיבה מקורית ולמחקר יישומי מוצלח.

תוצאות המחקר והעניין העצום שגילו בנושא גורמים מדעיים רבים, חובבי הטבע מישראל ומהעולם ובמיוחד המדיה הכתובה והאלקטרונית, הביאו אותנו למסקנה, שנושא הנדידה שכה ייחודי לישראל עשוי לקשור תחומי עשייה רבים מעבר לבטיחות הטיסה. מעצם היות הנדידה אטרקציה תיירותית-חינוכית ברמה המשתווה למשיכה של ישראל כמוקד היסטורי וארכיאולוגי, עלה הרעיון להקים מרכז בין-לאומי לחקר נדידת הציפורים באתר מרכזי בישראל, שממילא מושך מדי שנה לפחות מאה אלף בני אדם והוא מצוי באחד מנתיבי הנדידה המרכזיים. מהר מאוד עלה על הפרק אתר "יד לשריון" בלטרון.

אתר "יד לשריון" בלטרון ממוקם בלב מדינת ישראל, באמצע הדרך בין תל-אביב לירושלים בצמוד לכביש הראשי, כ-18 קילומטרים דרומית-מזרחית לנמל תעופה בן גוריון. האתר ממוקם על גבעה נישאה, הצופה על עמק איילון ומישור החוף, בנקודה בה מתחילים להתרומם הרי ירושלים. האתר שוכן בלב בלו של ציר הנדידה המערבי ולכן פנינו לאלוף (מיל.) מוסה פלד, יו"ר עמותת "יד לשריון", בהצעה מקורית ומיוחדת. הצענו לשלב את "נושאי העבר": מורשת הקרב של חיל השריון וההיסטוריה של האזור, עם נושאי העתיד: נדידת הציפורים, טיול וחינוך לאהבת הארץ ושימור הסביבה. הנהלת עמותת "יד לשריון" בלטרון הקצתה לחברה להגנת הטבע שטח של כ-30 דונם בחלק המערבי של האתר, כדי להקים בצמוד למוזאון השריון קומפלקס שיכיל מרכז בין-לאומי לחקר נדידת הציפורים ביוזמת אוניברסיטת תל אביב. יהיה זה מכון בין אוניברסיטאי, ובו בית ספר שדה, אודיטוריום, מוזאון ומכ"ם, שיאפשרו להציע בפני הקהל את התופעה יוצאת הדופן של נדידת הציפורים. הקומפלקס נקרא על שמם של סמל נחשון וקסמן ז"ל, שנחטף לפני כשלוש שנים בידי מחבלים, וסרן ניר פורז ז"ל, שנהרג בניסיון לחלצו.

בית ספר השדה יהיה מוקד לפעילות נוער, חיילים ומבוגרים בנושאי סיור, ניווט, מחנות לחפירות ארכיאולוגיות וטיפול ביער, בחורש ובסביבה, ויוצמד אליו חניון פתוח ללינה תחת כיפת השמים. בבית ספר השדה יטעו עצים ושיחים "מושכי ציפורים" מקננות, ויפתחו את תרבות הקמת קופסאות קינון ותחנות האכלה לציפורים. תרבות זו התפתחה מאוד באירופה ובצפון אמריקה ותוטבע בישראל באמצעות המרכז החדש.

הפרויקט צבר תאוצה רבה, לאתר הועבר מכ"ם רוסי מדגם MRL-5, שהוצב מעל האמפיתיאטרון, והוא נראה למרחוק בכיפתו הירוקה הסמוכה למשטרה הבריטית בלטרון. המכ"ם מסוגל לאתר להקות ציפורים נודדות לאורך מישור החוף מחדרה עד לבאר שבע, ולעקוב אחר תופעות מזג האוויר לטווחים הגדולים פי ארבעה. המכ"ם משמש היום לצורכי מחקר ובעזרתו ניתן ללמוד על נדידות בלילה, תוך הקלטת קולות הציפורים ועיבוד וניתוח הקולות בעזרת מערכת ממוחשבת שמאפשרת ללמוד על עוצמות הנדידה בלילה של מינים שונים.

חילות האוויר של ירדן ושל טורקיה הביעו עניין בהקמת רשת משותפת של מכ"מי ציפורים ומזג אוויר. הרשת תעבוד על בסיס אזורי ותאפשר לבנות מערכת התראה בה יוכל חיל האוויר הטורקי לתת התראות של יומיים מראש לחילות האוויר הירדני והישראלי, ואנו נעביר את ההתראות למצרים. הדבר יפעל גם באופן הפוך: המצרים יזהירו אותנו, אנו את הירדנים והם את הטורקים. אם נצליח לפתח דגם אזורי זה, הוא יוכל לשמש כדגם גם במקומות אחרים בעולם. במסגרת הניסיון לאתר מכ"מים מתאימים למדנו כי בארה"ב סיימו בשנת 1996 לרשת את כל היבשת ב-165 מכ"מי מזג אוויר מסוג NEXARD, הנחשבים למכ"מי הדופלר המשוכללים בעולם. הפרויקט, שהוקם בשיתוף פעולה של רשות שדות התעופה האמריקני, משרד הביטחון ורשות מזג האוויר הלאומית, בעלות של 2.5 מיליארד דולר, לא הביא בחשבון כי מכ"מים אלה המיוצרים על ידי חברת הענק לוקהיד מרטין, המייצרת בין היתר את מטוסי ה-F-16, יכולים לשמש גם לזיהוי ציפורים נודדות ולמעקב אחריהן. רק בשנה האחרונה, בעקבות יוזמה של המרכז בלטרון, מתחילים לבחון אפשרות של שיתוף פעולה עם חיל האוויר האמריקני בנושא זה. ראש המטות המשולבים של צבא ארה"ב, הגנרל ג'ון שליקשווילי, שביקר לפני מספר חודשים באתר השריון בלטרון, שמע על הרעיון והביע התלהבות רבה לשיתוף המידע. שבעה סטודנטים משולבים עתה במחקרי נדידה שונים במסגרת המרכז שהוקם, הכולל בין היתר מחקר משותף עם האקדמיה של חיל האוויר האמריקני בפיתוח מודל לחיזוי נדידת ציפורים במזרח התיכון כולו.

גולת הכותרת של המחקרים מתבטאת במחקר שהתחלנו בו לפני ארבע שנים. השימוש בלוויין לצורך איתור משדרים שהורכבו על ציפורים וקבלת מידע מהם, הפך מעשי החל משנת 1984, כאשר הטכנולוגיה המודרנית אפשרה לראשונה פיתוח משדרים הנקלטים על ידי לוויין, שגודלם קטן דיו כדי לאפשר נשיאתם על גב עוף גדול ללא הפרעה לתפקודו וליכולתו לעוף ולמצוא את מזונו.

מערכת איסוף המידע והאיתור באמצעות לוויין Argos, היא מערכת משותפת למרכז לחקר החלל של צרפת (CNES), הרשות למחקר של האוקיינוסים והאטמוספרה של ארצות הברית (NOAA) והרשות הלאומית לחקר האווירונאוטיקה והחלל של ארצות הברית (NASA). פיתוח המשדרים המשמשים את מחקר הציפורים החל כנושא צבאי. הפנטגון ייצר משדרים זעירים עבור צבא ארצות הברית. מטות הצבא יכלו לעקוב אחר יחידות מצוידות במשדרים ולדעת בזמן אמת את מיקומן המדויק, ללא צורך בדיווחים שוטפים מהשטח. משדר צבאי מהדגם הראשון שקל 1.5 קילוגרם ועלה כסף רב. לעומתם, שוקלים המשדרים החדישים רק 30 גרם ומחירם הוזל.

הלוויין מקיף בכל 90 דקות את כדור הארץ ומאפשר איכון מדויק של הציפור, המשדרת בדיוק של כ-300 מטרים. עד כה מושדרו בפרויקט המשותף לגרמניה וישראל 53 חסידות. סטודנט בלגי אוסף, מעבד ומנתח את הנתונים, המאפשרים לראשונה לקיים מעקב צמוד ואישי לכל חסידה ממושדרת וללמוד על קצב התקדמותה היומי ותלותה בשינויי אקלים, הקשר בין זכרים, נקבות וצעירים בזמן הנדידה ועוד שפע נתונים, שניתן לאסוף בעזרת טכניקת היי-טק. בשנה האחרונה חלפו בשמי ישראל 12 חסידות ממושדרות, 3 נשרים, 20 עיטים (עיטי חורף, צפרדעים ושמש) ו-3 שקנאים - כולם ממושדרים. גם תלמידים בישראל יכולים בעזרת האינטרנט לעקוב מבית ספרם בזמן אמיתי אחר הציפורים הנודדות, אליהן מחוברים משדרים נקלטי לוויין. התלמידים לומדים על נושאי הנדידה, והם יכולים, בעזרת האינטרנט, לקבל גם את נתוני מזג האוויר ולהבין את התלות של הנדידה באקלים תוך כדי הקמת בסיס נתונים בבית הספר, יציאה לשדה לתצפיות בנדידה, ובעיקר - תקשוב ותקשור עם חברים בבתי ספר אחרים בשלושה מעגלים: בישראל, במזרח התיכון וברחבי העולם. תוכנית לימודים חדשנית זו, "הציפורים הנודדות אינן יודעות גבולות", היא חלק מתוכנית של משרד החינוך והתרבות, שפיתח בעשור האחרון תוכנית גדולה לקידום החינוך הטכנולוגי והמדעי תחת הכותרת "מח"ר 98". המטרה היא להביא לכך, שלכל ילד בישראל תהיה נגישות למחשב וידע בסיסי נרחב. בית הספר לילדי הדיפלומטים הצטרף גם הוא לתוכנית וכך מעורבים בפרויקט תלמידים מ-55 מדינות שונות. בדצמבר 1996 הצטרף לתכנית בית הספר תליתא-קומי בבית ג'אלה והיה בית הספר הפלשתיני הראשון שהצטרף לתכנית האינטרנט.

למסר של "הציפורים הנודדות אינן יודעות גבולות" יש משמעות גדולה ביותר בתהליך השלום באזור. פעילות בין תחומית מסוג כזה, המשלבת בטיחות טיסה עם מחקר, חינוך וקשר בין תלמידים באמצעות מחשבים, וכן תורמת תרומה כלכלית בקידום תיירות הטבע (Efo-tourism) המתפתחת בעשורים האחרונים בקצב מהיר. הקמת מרכזים כאלה תרום הידוק הקשר בין הארצות, למחקרים משותפים ולתוכניות משותפות לקידום בטיחות הטיסה.

בימים אלו הולכת ונרקמת רשת ארצית של תשע תחנות תצפית ומחקר בשדה, שתשלבנה פעולות בנושאי הנדידה וציפורים מקומיות, שישתתפו בהן תלמידים והציבור הרחב יחד עם חוקרי שדה שיחקרו במקום. המרכז בלטרון יהווה את המוקד הארצי לפיתוח הרשת תוך מגמה תיירותית. תייר, המגיע לישראל ומעוניין במיוחד בנושא הציפורים, יוכל לבצע את סיורו באתר בלטרון, הממוקם במרחק של רבע שעה בלבד מנתב"ג. במרכז המוקם יוכל התייר לקבל מידע עדכני, היכן יש כרגע ריכוזי ציפורים טובים לתצפית, לקנות ספרות וחומר עזר ולהסתייע במידע על אתרי לינה סמוכים לאתרי הצפייה. באילת הוקם כבר לפני עשור וחצי מרכז הצפרות הבין-לאומי ביוזמתה של החברה להגנת הטבע, וביחד התפתח המרכז לעמותה משותפת לחמישה גופים. מסלול צפרות התפתח באילת בשדות שמצפון למפרץ אילת ובמקום מתקיימים סקרים ופעילויות מחקר. אילת הפכה ל"מכה" של חובבי נדידת עופות דורסים. בבית ספר שדה חצבה שבערבה הוקמה תחנת מחקר בשדה בידי פרופ' אמוץ זהבי, החוקר את התנהגות הציפורים (זנבנים) במקום. באתר יש תשתית למכון מחקר, ונמצאים בו כתריסר חוקרים. במדרשת שדה בוקר קיים שילוב של המכון לחקר המדבר של אוניברסיטת בן גוריון יחד עם בית ספר שדה. האתר שוכן מעל מצוק נחל צין ובו פעילות ניכרת של נשרים וציפורי מדבר ממינים שונים.

גן החיות התנ"כי בירושלים בשיתוף עם החברה להגנת הטבע מקים תחנת טיבוע בגן הוורדים הסמוך לכנסת. המקום מהווה גוש ירוק בלב עיר הבירה, ומושך שפע של ציפורי שיר קטנות לחניית ביניים בנדידה. הקמת תחנת טיבוע בשטח גן הכנסת תמשוך תיירים רבים, הבאים למלונות סביב הכנסת, ובשעות הלימודים - תלמידים מבתי הספר בירושלים. מנהל מקרקעי ישראל כבר אישר שטח של דונם וחצי במקום. קיבוץ כפר רופין בעמק בית שאן, גן עדן לציפורי מים, הוא נתיב מרכזי בנדידה. הקיבוץ נכנס במלוא התנופה לרשת המוצעת ובמסגרת זו מגמתם של קיבוצים רבים היא להיכנס לפעילות התיירות. מצפון לעמק בית שאן מצוי עמק החולה, שהיה בעבר אזור ביצה בעל חשיבות בין-לאומית רבה. הביצה יובשה עם קום המדינה ובעקבות המאבק למניעת הייבוש (שנכשל) הוקמה החברה להגנת הטבע. בשנת 1995 הוצף חלק מהשטח מחדש במטרה לפתחו על בסיס פעילות תיירות טבע, שיקודם כמוקד צפרות. בסמוך לבית ספר שדה מעגן מיכאל קיים ריכוז גדול של ברכות דגים. לאתר פוטנציאל גבוה לאירוח עופות מים וחופמאים שונים. בחודשים האחרונים הגשנו מספר הצעות לשיתוף פעולה עם הפלשתינאים להקמת שתי תחנות ביריחו ובבית ג'אלה, שתהוונה חלק אינטגרלי מהפרויקט התיירותי.

בחודש האחרון נערך כנס בין-לאומי באתר בהשתתפות 58 נציגים מ-25 מדינות, ביניהם נציגים מטוניס וממדינות ממזרח אירופה. בכנס נידונו אספקטים חינוכיים וסוכם על שיתוף פעולה במזרח התיכון בכל הקשור לאזורי הנדידה של הציפורים. כמו כן סוכם על שיתוף פעולה בהכנת אתרים באינטרנט העוסקים בקידום הנושא.

מפת נתיבי הנדידה העיקריים של העופות הדואים בשמי ישראל: נתיב מערבי, נתיב מזרחי ונתיב הרי אילת. במקביל מצויינים האתרים בהם מפותחת עתה רשות מוקדי הצפרות ביוזמת החברה להגנת הטבע.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
תאונות אוויר; תאונות אויר; תאונות; אסונות תעופה; תאונות מטוסים; נדידת עופות; נדידת ציפורים; נדידת ציפרים; ציפורים נודדות;

# data[].attributes.attachment_link.title
ציפורים ללא גבולות

# data[].attributes.attachment_link.description
יותר מ-3,000 תאונות אוויריות בין מטוסי חיל האוויר ובין ציפורים נודדות אירעו ב-25 השנים האחרונות. חלק לא מבוטל מהתאונות הסתיים באבדות קשות בנפש. הנתונים המצמררים הוליכו לעבודת מחקר, שמטרתה לבדוק את נתיבי נדידת העופות הדואים מעל ישראל, זמני הגעתם, גובה הנדידה ומספרי העופות הנודדים, על מנת לצמצם פגיעות במטוסים.

# data[].attributes.headline
Avian migrants encounter higher temperatures but continue to add mass at an inland stopover site in the Great Lakes region

# data[].attributes.subject
Avian migrants encounter higher temperatures but continue to add mass at an inland stopover site in the Great Lakes region

# data[].attributes.headline
נדידת נתונים (וציפורים)

# data[].attributes.subject
נדידת נתונים (וציפורים)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
3 ביוני 2021

מדי שנה מציינים בתחילת חודש מאי את יום נדידת הציפורים העולמי, שנועד להעלות את המודעות לגבי חשיבותה של נדידת הציפורים. בשנים האחרונות יום זה חשוב במיוחד, זאת בגלל משבר האקלים העולמי והשפעתו על הסביבה הטבעית ועל מיני בעלי חיים שונים.

ציפורים ניתן למצוא בכל מקום: בערים ובכפר, בפארקים ובחצרות אחוריות, ביערות ובהרים, בשטחי ביצות ולאורך החופים. הן מחברות את כל בתי הגידול הללו ומזכירות לנו את הקשר שלנו לכדור הארץ, לסביבה, לחיות הבר וזה לזה. בנוסף, באמצעות תנועותיהן העונתיות, ציפורים נודדות גם מזכירות לנו באופן קבוע את מחזורי הטבע.

עיתוי הנדידה נקבע במידה רבה על ידי תנאי מזג האוויר, ושינויים אקלימיים המשפיעים על אזורים רבים בעולם עלולים לגרום לציפורים לנדוד במועדים שונים ממה שהן רגילות. יכולתן של הציפורים לנצל בצורה מיטבית את משאבי המזון באזורי הנדידה והמחיה שלהן תלויה במועד הנדידה, ושינויים שכאלה עלולים להשפיע על מידת הצלחתן להשיג מזון.

צומת הכבישים המעופפים

כעת מחקר חדש, שפורסם לאחרונה בכתב העת Journal of Avian Biology ושנערך על ידי חוקרים מאוניברסיטת קלווין בגראנד ראפידס שבמישיגן ארצות הברית, מראה שציפורים נודדות מגיעות מוקדם או מאוחר מדי לנקודות במסלול שלהן בגלל משבר האקלים, ולכן גם יוצאות מסנכרון עם מקורות המזון שלהן.

מישיגן נמצאת בצומת "הכבישים המעופפים" (נתיבי התעופה של ציפורים) של מיסיסיפי והאוקיינוס ​​האטלנטי, שמונה יותר מ-380 מיני ציפורים שעוברים דרך המדינה בכל אביב. במחקר הנוכחי, על מנת לבחון שינויים בדפוסי ההגעה לאתרי העצירה של ציפורי שיר במהלך נדידת הסתיו, ניתחו החוקרים 40 שנות נתונים (1975-2015) בתשעה מיני ציפורים, עוברי אורח נפוצים במישיגן במהלך עונת הנדידה, שנלכדו בשני אתרי התקבצות ועצירה במחוז קלמאזו, הממוקם בדרום-מערב מישיגן.

כל המינים הנבחרים הם מינים שנודדים בתקופת הסתיו. כולם אוכלי חרקים שמתרבים בבתי גידול מיוערים. עבור כל מין החוקרים העריכו שינויים שנתיים על פי מודלים של ארבע קטגוריות: תאריכי הגעה לאתר העצירה, טמפרטורה מקומית בעת ההגעה, מידת השימוש באתר העצירה ומשקל.

"לא קל לבחון את השפעת שינויי האקלים על דפוסי נדידה של ציפורים", אומר פרופ' אמריטוס יורם יום טוב מהמחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב. "ניתן לעקוב אחרי מהלך נדידה במשך כמה שנים ולראות דגם מסוים משתנה במהלכן, אך עדיין קיים קושי לומר באופן מוחלט כי השינוי במועד הנדידה נגרם בגלל ההתחממות הגלובלית".

"עם זאת, יש מתאמים שונים בארץ ובעולם בין גורמי אקלים שונים בארצות המוצא והיעד של ציפורים נודדות המשפיעים ככל הנראה על מועדי הנדידה", מוסיף יום טוב.

אביבים כוזבים ומבלבלים

תוצאות המחקר לא היו מפתיעות. על פי החוקרים, נתוני האקלים גילו כי האזור התחמם בכמעט 2 מעלות צלזיוס בממוצע לאורך פרק הזמן של ארבעים השנים האחרונות ועל פי התצפיות של החוקרים רוב המינים (שישה מתוך תשעה) אכן הציגו שינויים משמעותיים בתזמון ההגעה. יתר על כן, שלושה מינים הגיעו באופן משמעותי מוקדם יותר לאורך זמן. למרות זאת, נראה שבינתיים אתרי ה"הצטיידות" הללו עדיין ממלאים את תפקידם האקולוגי. היקף השימוש בהם וכן קצב צבירת המסה של הציפורים בשעות הבוקר לא השתנו משמעותית.

לדברי החוקרים, מיני ציפורים מסוימים מגיעים למישיגן מוקדם מהרגיל בגלל תופעת "אביבים כוזבים", תוצאה של שינוי האקלים. משום כך, זמינות בית הגידול והאוכל שלהם ומועד עזיבת שטח החורף וההגעה לשטחי הרבייה שלהם משתנה. כמו כן, הצמחים פורחים מוקדם יותר כתוצאה משינוי אקלים, עובדה המשנה את היחסים בין הציפורים למקורות המזון שלהם (חרקים שניזונים מהצמחים הללו). בנוסף, על פי החוקרים, ככל שהטמפרטורות עולות הציפורים מתחילות לנוע צפונה יותר וכך נוצרת תחרות על מזון בין מינים שבעבר בכלל לא היו נפגשים.

"לגבי שינויים בדפוסי הנדידה בארץ, אין תמונה קונקרטית ועדיין אין לנו מספיק נתונים על מנת שנהיה מסוגלים להצביע על מגמות, אך אנחנו כן רואים שינויים קלים בחלק מהמינים. לדוגמה הקדמה של ימים בודדים בממוצע בהגעה לאתרי העצירה", אומר ד"ר יואב פרלמן, מנהל מרכז הצפרות הישראלי בחברה להגנת הטבע. "יש לנו כמה תחנות ניטור שעובדות באופן פדנטי וקבוע כבר כ- 25 שנים. לתחנות אלו מגיעות ציפורים נודדות רבות ומתוכן בממוצע כ-90 אחוז ציפורי שיר, המהוות את הקבוצה הגדולה ביותר".

"מאחורי כל ממוצע בנתונים יש שונות אדירה. יש חלקים של האוכלוסייה שנצפים בהם שינויים גדולים בדפוסי הנדידה ולעומת זאת אנו רואים שיש מינים שאין שינוי נראה לעין בתזמון ההגעה שלהם לתחנות הניטור. אולם, כיוון שאנו אוספים נתונים לאורך הרבה שנים אפשר להתייחס אליהם באמינות גבוהה. לכן, אנו מבינים שקיימת ירידה משמעותית בעשורים האחרונים בהרבה מאוד מינים נודדים המגיעים לתחנות הניטור וגם ירידה בהיקף הקינון", מוסיף פרלמן. "ירידה זו מסמנת לנו כי קיים משבר עולמי בנושא שימור המגוון הביולוגי הנובע משינוי האקלים והרס בתי הגידול".

"דוגמה טובה לכך שניתן לראות בארץ הוא גיבתון שחור ראש, שהולך ונדחק צפונה", אומר פרלמן. "מין זה, שנמצא בעבר באזור דרום הגולן, מתרכז בשנים האחרונות באזורים יותר צפוניים וגבוהים ואפילו בחרמון, שם לא נמצא בעבר. אנו מבינים בהקשר זה כי מדובר במתאמים גבוהים קלאסיים של שינוי האקלים והרס בתי הגידול".

יותר עגורים מגיעים לאגם החולה

"השינוי הבולט ביותר שאנחנו רואים בשנים האחרונות הוא בדפוסי הנדידה של העגורים. אם בתחילת שנות ה-50 היו מגיעים לישראל בעונת החורף כמה עשרות עגורים בלבד, הרי שהיום אנחנו מדברים כבר על כ-65 אלף פרטים שמגיעים לאזור כל שנה", אומר שי אגמון מקק"ל, מנהל תחום הצפרות ותחנת מחקר עופות באגמון החולה. "הסיבה העיקרית לכך הם הקשיים שחווים העגורים לאורך הדרך וגם שינויים שקורים פה אצלנו בארץ. דוגמה לאחד מהשינויים הללו הוא תהליך המדבור באפריקה עקב סכירת הנילוס ועיבוד אדמה אינטנסיבי".

"אנחנו רואים גם כל שנה הגעה מוקדמת יותר ויותר של מינים נודדים. כמו מין שנקרא קוקייה מצויצת. הקוקייה מקננת בקינים של עורבים, וכיוון שאלו מקננים מוקדם יותר גם הקוקייה הקדימה את מועד הגעתה לארץ", מוסיף אגמון. "דוגמה נוספת היא התמעטות בהגעה של מינים צפוניים כמו מיני אווזים וברווזים שונים. אנחנו יודעים שהם חורפים במדינות אחרות שבהן הם לא היו מבלים בהן את החורף בעבר, כמו הונגריה... שינוי נוסף מורגש הוא דווקא במצב המינים היציבים בארץ. כך, למשל, הדאה שחורת הכתף, עוף דורס שנצפה מקנן לראשונה אצלנו רק לפני כ- 12 שנים. מאז המין עשה עליה מטורפת וכיום קיימים בארץ מעל 1,000 זוגות. בעצם מדובר במין טרופי שנדחק אלינו צפונה ומערבה ונראה שהשינוי האקלימי מאפשר את זה".

"הטבע כל הזמן משתנה ואנו רואים כי בעלי חיים משנים את אורחות חייהם בהתאם, אחרת הם מזמן היו נשמדים מן העולם" מסכם יום טוב. "שינוי האקלים גורם לנזק בקנה מידה עצום לכדור הארץ ולכן עלינו להקטין את טביעת הרגל הפחמנית שלנו על מנת להקטין את ממדיו".

# data[].attributes.attachment_link.title
נדידת נתונים (וציפורים)

# data[].attributes.attachment_link.description
3 ביוני 2021 מדי שנה מציינים בתחילת חודש מאי את יום נדידת הציפורים העולמי, שנועד להעלות את המודעות לגבי חשיבותה של נדידת הציפורים. בשנים האחרונות יום זה חשוב במיוחד, זאת בגלל משבר האקלים העולמי והשפעתו על הסביבה הטבעית ועל מיני בעלי חיים שונים.

# data[].attributes.headline
ציפורים אין ספור?

# data[].attributes.subject
ציפורים אין ספור?

# data[].attributes.attachment_link.title
ציפורים אין ספור?

# data[].attributes.attachment_link.description
4 בדצמבר 2015 בחודש אוקטובר האחרון שברו כמויות הגשם שיא חדש. לעומת זאת, התחזיות מספרות ששנת 2016 צפויה להיות השנה החמה ביותר אי פעם. מבולבלים? גם אנחנו. נראה שכל האירועים החריגים הללו מתקשרים לשינוי האקלים: מחקרים מראים שההתחממות הגלובלית מביאה לשינויים ב תזמון חילופי העונות ובאורכן בעשורים האחרונים, מה שמשפיע על מחזור החיים ועל מארג המזון בטבע.

# data[].attributes.headline
מידע באנגלית על נדידה

# data[].attributes.subject
מידע באנגלית על נדידה

# data[].attributes.headline
אקולוגיה וסביבה, גיליון חורף 2020 / כרך 11(4) / פסולת

# data[].attributes.subject
אקולוגיה וסביבה, גיליון חורף 2020 / כרך 11(4) / פסולת

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אקולוגיה וסביבה

# data[].attributes.attachment_link.title
גיליון חורף 2020 / כרך 11(4) / פסולת - אקולוגיה וסביבה

# data[].attributes.attachment_link.description
גיליון חורף 2020 / כרך 11(4) / פסולת האשפה היא מראה של האדם ושל החברה. פח הזבל המשפחתי יכול להעיד רבות על בעליו - מעמד חברתי-כלכלי, תזונה, הרגלי הקניות, תחביבים, גיל הילדים במשפחה, אמונה דתית ועוד.

# data[].attributes.headline
לא מלכלכים על ישראל: פסולת ומיחזור בישראל / אדם טבע ודין

# data[].attributes.subject
לא מלכלכים על ישראל: פסולת ומיחזור בישראל / אדם טבע ודין

# data[].attributes.headline
בתוך שנה צפוי מחסור משמעותי במקום באתרי הטמנת האשפה

# data[].attributes.subject
בתוך שנה צפוי מחסור משמעותי במקום באתרי הטמנת האשפה

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
הארץ | סביבה ואקלים

לפי המשרד להגנת הסביבה, הקיבולת של אתר ההטמנה הגדול בישראל קרובה למיצוי, וטרם נמצאו חלופות. ללא פתרון, ישנו חשש לעלייה בכמות האשפה המושלכת באתרים פיראטיים

קבל התראות בתיבת הדואר האלקטרוני שלך עבור כתבות מ צפריר רינת עקוב

שמרו שמרו את הכתבה לרשימת הקריאה

קריאת זן הדפיסו כתבה

קבל התראות בתיבת הדואר האלקטרוני שלך עבור כתבות מ צפריר רינת עקוב

בתוך שנה צפוי מחסור משמעותי בשטח מתאים להטמנת פסולת בישראל - מצב שעלול לגרום להשלכה פיראטית של פסולת באתרים שונים. כך מתברר מתמונת המצב של האתרים לפינוי אשפה שהציג היום (שלישי) המשרד להגנת הסביבה בפני ועדת תכנון ארצית. המשרד מסר שהוא פועל ביחד עם מינהל התכנון כדי למצוא פתרונות שיאפשרו ניצול שטחים נוספים להטמנת פסולת.

לחצו על הפעמון לעדכונים בנושא:

על סדר היום

בשיתוף הקרן החדשה לישראל-שתיל

בשיתוף הקרן החדשה לישראל-שתיל

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
המשרד להגנת הסביבה

# data[].attributes.attachment_link.title
בתוך שנה צפוי מחסור משמעותי במקום באתרי הטמנת האשפה

# data[].attributes.attachment_link.description
הארץ | סביבה ואקלים לפי המשרד להגנת הסביבה, הקיבולת של אתר ההטמנה הגדול בישראל קרובה למיצוי, וטרם נמצאו חלופות.

# data[].attributes.headline
יקר יותר למחזר: רשויות בנגב מעדיפות להטמין פסולת

# data[].attributes.subject
יקר יותר למחזר: רשויות בנגב מעדיפות להטמין פסולת

# data[].attributes.attachment_link.title
יקר יותר למחזר: רשויות בנגב מעדיפות להטמין פסולת

# data[].attributes.attachment_link.description
מפעל מיון לטיפול באשפה ביתית הוקם בנגב בהשקעה של כ-100 מיליון שקלים, אבל כרבע מהרשויות באזור לא מפנות את האשפה שלהן לשם. הסיבה: זול יותר להטמין את הפסולת

# data[].attributes.headline
פינוי פסולת ברשויות המקומיות והטמנתה

# data[].attributes.subject
פינוי פסולת ברשויות המקומיות והטמנתה

# data[].attributes.headline
הרצאות מרכז הצפרות הישראלי

# data[].attributes.subject
הרצאות מרכז הצפרות הישראלי

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אתר הצפרות הישראלי

# data[].attributes.attachment_link.title
ציפורים, פורטל צפרות - אתר הצפרות הישראלי

# data[].attributes.attachment_link.description
אתר הצפרות הישראלי הינו פורטל צפרות העוסק בשימור מגוון העופות בישראל. באתר מפות עולמיות המאפשרות לעקוב אחר מסלולי ציפורים נודדות ולהתעדכן בכל מידע אודות ציפורים.

# data[].attributes.headline
מחקר ממעוף הציפור

# data[].attributes.subject
מחקר ממעוף הציפור

# data[].attributes.attachment_link.title
מחקר ממעוף הציפור

# data[].attributes.headline
לטוס בשלום עם הציפורים. סרטו של דורון דנאי ד.ד.ד.

# data[].attributes.subject
לטוס בשלום עם הציפורים. סרטו של דורון דנאי ד.ד.ד.

# data[].attributes.attachment_link.title
לטוס בשלום עם הציפורים

# data[].attributes.headline
Mad Migration!!! Bird Migration above israel

# data[].attributes.subject
Mad Migration!!! Bird Migration above israel

# data[].attributes.attachment_link.title
Mad Migration!!! Bird Migration above israel 4K

# data[].attributes.headline
FATALITIES AND DESTROYED CIVIL AIRCRAFT DUE TOBIRD STRIKES, 1912 – 2002

# data[].attributes.subject
FATALITIES AND DESTROYED CIVIL AIRCRAFT DUE TOBIRD STRIKES, 1912 – 2002

# data[].attributes.headline
ז'ורז' פרק - "לחשוב / למיין"

# data[].attributes.subject
ז'ורז' פרק - "לחשוב / למיין"

# data[].attributes.attachment_link.title
ז'ורז' פרק - לחשוב למיין

# data[].attributes.headline
Gardens, Landscape, Nature: Duisburg-Nord, Germany / Elissa Rosenberg

# data[].attributes.subject
Gardens, Landscape, Nature: Duisburg-Nord, Germany / Elissa Rosenberg

# data[].attributes.headline
ולטר בנימין, המשוטט

# data[].attributes.subject
ולטר בנימין, המשוטט

# data[].attributes.headline
ז'וליה קריסטבה, כוחות האימה

# data[].attributes.subject
ז'וליה קריסטבה, כוחות האימה