# data[].attributes.body
Па́рса (також Персеполь, Персеполіс) — місто і церемоніальна столиця Персії за часів Ахеменідів. Засноване Дарієм I Великим близько 518 до н. е.

# data[].attributes.attachment_caption
Стародавній Вавилон: де знаходився, його історія і культура

# data[].attributes.body
Вавилон(«баб-ілі» означає «брама Бога») — місто, столиця стародавньої Вавилонії, розташоване на пологому березі в нижній течії річки Євфрат.

Висячі сади Семіраміди, одне із семи чудес світу, яке, за легендою, збудував цар Навуходоносор своїй дружині Семіраміді, були споруджені на склепінчастому кам'яному фундаменті, єдиній кам'яній споруді в глинобитному місті.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Історія Вавилону
Падіння Вавилону
Архітектура Вавилону
Релігія Вавилону
Культура Вавилону
Мистецтво Вавилону
Вавилон, відео
Напевно всі ми чули біблійну історію про знамениту і так і недобудовану Вавилонську башту, внаслідок чого відбулося змішання людських мов, так зване "вавилонське стовпотворіння". Зрозуміло, виглядає все це як красива легенда, але, тим не менш, згадана в Біблії Вавилонська башта дійсно будувалася за царя Навуходоносора ІІ, а саме місто Вавилон був воістину перлиною стародавнього світу. "Батько історії" Геродот, який відвідав Вавилон був захоплений його величчю і розмірами, до нас дійшли його описи цього великого міста, яке цілком можна назвати мегаполісом стародавнього світу.

Де знаходиться Вавилон

Але перш ніж відправитися у минуле, давайте визначимося з географією нашої віртуальної мандрівки і відповімо на питання: "де знаходився Вавилон на карті". Отже, Вавилон знаходиться, а точніше знаходився на території сучасного Іраку, трохи північніше від іракського міста Ель-Хіла, зараз на його місці залишилися одні лише руїни, ну і туристичні кіоски з сувенірами.

Ось на цьому місці колись і було найбільше місто давнини - Вавилон.

Але в епоху свого розквіту Вавилон був не тільки містом, а й державою, яка володіла великими територіями.

Карта Вавилонського царства.

Історія Вавилону

Історія Вавилонського царства являє собою цілу низку драматичних злетів і падінь, повстань і завоювань, самі древні вавилоняни не раз були, як у ролі завойовників, так і завойованих.

Почалося все приблизно у ХХ столітті до нашої ери, згідно легенди, засновником легендарного міста був не менш легендарний цар Німрод, правнук самого Ноя. Він же почав будівництво тієї самої Вавилонської вежі, добудовою якою займався вже набагато пізніше інший великий вавилонський цар Навуходоносор ІІ.

Дуже скоро Вавилон піднявся над іншими містами Межиріччя і став столицею могутнього царства, що об'єднало усю нижню і значну частину верхньої Месопотамії. Цей період характеризується розквітом міської культури, літератури, мистецтва, юриспруденції (так, в цей час був створений знаменитий кодекс законів вавилонського царя Хаммурапі, найбільший юридичний пам'ятник законів давнини).

В 1595 році до н. е. Месопотамію завойовують войовничі кочівники хети, які захоплюють владу над Вавилоном. І замість того, щоб зруйнувати вже розвинену до того часу вавилонську цивілізацію кочівники в ній асимілюються, поступово переймаючи культурні традиції вавилонян. Їхнє правління у відносному мирі тривало понад 400 років, поки на арену історії не вийшла нова могутня, і до того ж дуже войовнича держава древнього світу - Ассирія.

Ассірійці прославилися неймовірною жорстокістю до підкорених народів і поганою звичкою стирати з лиця землі цілі міста, але коли ними було завойовано вавилонське царство, його столицю, прекрасний Вавилон вони не чіпали, а навпаки, надали місту особливий статус, багато ассірійських царів навіть займалися відновленням його давніх храмів і будівництвом нових.

Але ось прийшла черга падіння ассірійського царства, яке трималося виключно на силі і страху підкорених народів. Але ніщо не може тривати вічно, і в один прекрасний момент почалося загальне повстання проти ассірійського панування, яке очолив майбутній вавилонський цар Набопаласар. Повстання увінчалося успіхом, колись грізна Ассирія впала, і з її падінням почався новий період розквіту Вавилонії. Вершини своєї могутності Вавилон досяг під час правління сина Набопаласара, дуже діяльного та енергійного царя Навуходоносора ІІ.

Навуходоносор проводив активну зовнішню завойовницьку політику, зокрема під час його правління була завойована Юдея, а самі євреї були насильно переселені в Вавилонію. Цей період їх історії, відомий як "Вавилонський полон" яскраво описаний у Біблії.

Крім Юдеї були остаточно завойовані Сирія та Палестина. Саме місто Вавилон був значно перебудоване, воно ще більше збільшилося в розмірах, ставши найбільшим культурним, торговельним, економічним центром у тогочасному світі. Про нього з захопленням писали сучасники.

Падіння Вавилона

Але як це зазвичай буває, розквіт часто призводить до гордині, і як розповідає біблійна історія, гордий вавилонський цар вирішив, що зможе побудувати вежу до небес і таким чином стати рівним Богу (до речі Навуходоносор дійсно намагався побудувати саму високу на той час вежу), але розгніваний Бог покарав цю зарозумілість, змішавши мови будівельників, внаслідок чого всі будівельний роботи довелося припинити. В реальності ж падіння Вавилона і його знаменитої вежі, яка представляла собою язичницький храм, присвячений вавилонському богу Мардуку, було поступовим протягом століть.

Нова загроза Вавилону прийшла зі сходу, де розпочалося повстання проти персів Мідії, але вийшло так, що перси увійшли у смак, і крім Мідії успішно підкорили і Вавилонське царство. Сам Вавилон тепер став перлиною перської імперії.

Олександр Македонський, який успішно наваляв вже персам, всерйоз збирався зробити Вавилон столицею своєї великої імперії, але раптово помер, його спадкоємці пересварилися між собою, а сам Вавилон поступово опинився на узбіччі історії.

Архітектура Вавилона

Мабуть, найбільше вражала сучасників велична архітектура вавилонського царства. Зокрема тут знаходилося одне із семи чудес стародавнього світу - висячі сади Семіраміди.

Пальми, інжир, і багато інших дерева, розкішні сади були висаджені на штучних терасах. Насправді цариця Семіраміда до цих садів відношення не має, людський поголос це диво так назвав вже у пізніші часи, спочатку висячі сади були збудовані все тим же царем Навуходоносором для своєї дружини Нітокріс, яка страждала від спекотного клімату Месопотамії, оскільки була родом з лісистої місцевості.

Ще одним дивовижною архітектурною пам'яткою стародавнього Вавилону є парадні ворота Іштар, прикрашені мозаїкою синього кольору і барельєфами із зображенням сиррушей та биків.

Побудовані в 575 році до н. е. за наказом царя Навуходоносора, ці ворота, захищають північний вхід у місто, вони відмінно збереглися до нашого часу, були реконструйовані німецькими археологами і зараз їх можна побачити в берлінському музеї Пергамон.

Вулиці древнього Вавилона не розташовувалися хаотично, а будувалися згідно з чітким планом, одна частина вулиць йшла паралельно до річки, а інша частина перетинала їх під перпендикулярним прямим кутом. Будинки були зазвичай трьох і чотирьох поверховими, центральні вулиці були вимощені каменем.

У північній частині міста знаходився величний царський палац, збудований, так, знову Навуходоносором, а по іншу сторону головний храм міста, величезний зікурат присвячений верховному вавилонському богу Мардуку, та сама Вавилонська вежа з Біблії. За розповіддю Геродота на вершині цього храму-зікурата жила особлива жриця - "наречена бога Мардука" та згідно з переказами (принаймні, так вавилоняни розповіли Геродоту, а він передав нам), сам бог Мардук час від часу власною персоною відпочиває на вершині вежі.

Релігія Вавилону

Що ж, тепер саме час торкнуться давньої релігії Вавилону. Як ми вже знаємо, верховним богом у язичницькому пантеону вавилонян був Мардук, який згідно з вавилонською легендою про створення світу, переміг чудовисько хаосу Тіамат, тим самим внісши порядок в одвічний хаос і поклавши початок нашому світу. Саме цьому богові і присвячувалися численні храми та зікурати, але крім нього прості вавилоняни часто поклонялися і цілому ряду інших більш дрібних богів (частина з яких є іпостасями все того ж Мардука). Так, наприклад, жінки вавилонянки молилися жіночій богині кохання Іштар, яка представляла собою божественне втілення жіночого начала. Богині Іштар були присвячені і названі її іменем знамениті парадні ворота, про які ми писали трохи вище.

Також шанувалися боги Сонця і Місяця: Шамаш і Син, бог мудрості та рахунку Набу і багато інших менш відомих богів.

Вавилонські жерці, служителі богів, за сумісництвом були також і відмінними вченими стародавнього світу, а особливо вельми непоганими астрономами, так наприклад, саме вони першими побачили і зафіксували на зоряному небі планету Венеру, поетично названу "ранковою зорею" по часу її появи на небосхилі.

Культура Вавилона

Культура стародавнього Вавилона по мірі своєї просунутості могла зрівнятися лише з не менш розвиненою культурою стародавнього Єгипту. Так у Вавилоні була добре розвинена писемність, писали на глиняних табличках, і цьому мистецтву юні вавилоняни навчалися з ранніх років в спеціальних школах.

Вавилонські жерці рухали науку того часу, володіли мистецтвом лікування, відмінно розбиралися в математиці і особливо в геометрії. Автор знаменитої теореми свого імені, грек Піфагор у молодості навчався серед вавилонських жерців.

Вавилоняни були першокласними будівельниками, відмінними ремісниками, чиї вироби ходили по всьому древньому сходу.

В юриспруденції Вавилона панував знаменитий кодекс законів написаних царем Хаммурапі, що зробив великий вплив на правову культуру стародавнього Сходу. Закони там до слова були досить суворими. Як вам, наприклад, такий закон цього кодексу: якщо пивовар варив погане пиво (а у стародавньому Вавилоні вже варили пиво), то його слід було втопити в цьому самому поганому пиві власного виготовлення.

Досить цікаві деякі закони Хаммурапі з так званого "сімейного кодексу", наприклад один такий закон говорить, що у разі безпліддя дружини, чоловік має законне право зачати дитину від "блудниці", але в такому разі він зобов'язаний повністю її утримувати, але при цьому не приводити в будинок дружини за її життя.

Мистецтво Вавилону

Мистецтво стародавнього Вавилона активно представлено вже згаданої нами його чудовою архітектурою, барельєфами, скульптурою.

Наприклад, це скульптурне зображення високопоставленого чиновника Ібі-Мулу з храму Іштар.

А ось такі барельєфи із зображенням воїнів та левів оздоблюють знамениті вавилонські ворота Іштар.

А ось це той самий барельєф з кодексом законів царя Хаммурапі, де зверху на троні гордо сидить сам суворий вавилонський цар.

Вавилон, відео

І на завершення вашій увазі цікавий документальний фільм "Загадка стародавнього Вавилона".

# data[].attributes.attachment_link.title
Стародавній Вавилон: де знаходився, його історія і культура

# data[].attributes.attachment_link.description
Історія Вавилону Падіння Вавилону Архітектура Вавилону Релігія Вавилону Культура Вавилону Мистецтво Вавилону Вавилон, відео Напевно всі ми чули біблійну історію про знамениту і так і недобудовану Вавилонську башту, внаслідок чого відбулося змішання людських мов, так зване "вавилонське стовпотворіння".

# data[].attributes.attachment_caption
Ті, що винайшли абетку: ким були давні фінікійці та як вони жили

# data[].attributes.body
Бібл виник раніше за сусідні фінікійські міста — в цьому були впевнені і самі фінікійці і їхні сусіди. Розташоване воно було на пагорбі біля самого моря — власне й назву міста зазвичай перекладають як «гора» (хоча цілком можливо що це пізніша арабська етимологія).

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Є така легенда: один лісоруб опинився у складному становищі: з однієї сторони - горів ліс, з іншої - було море. Вибір - пливти або лишитися на березі й згоріти. Він взяв сокиру, зрубав кедрове дерево, обтесав його і поплив. Це давня фінікійська легенда, яка хоч проста й коротка, проте дуже багато дає для розуміння культури давнього народу, котрий 4 тисячі років тому жив на березі Середземного моря. Вона про винахідливість та головне джерело заробітку давніх фінікійців: а винайшли ключові речі для всього людства - сучасний алфавіт, ну а деревиною вони успішно торгували.
Фінікія - перш за все це міста-держави, розташовані на східному березі Середземного моря.

По-друге - це численні колонії у цьому ж середземному морі.

Фінікійські міста-держави існували з 1200 року до н.е й по 330 рік до н.е., поки їх остаточно не підкорив Олександр Македонський.

Сьогодні територію Фінікія займають Ізраїль та Ліван. Отже. Хто такі фінікійці?
Це племена, які оселилися на саронській рівнині, відокремленій від Азії гірським хребтом під назвою Ліван.

Фінікійці жили просто в ідеальних природних умов. Ну що може бути краще - узбережжя теплого моря, вологий вітер, що зволожує грунти, кедрові ліси, оливкові гаї. Тому фінікійці одразу допетрали, що деревина та оливкова олія - це круті продукти, які можна продавати направо і наліво. Вони торгували з Єгиптом й мали з цього дуже багато грошей.

Центрами фінікійської цивілізації були міста:
Бібл; Тір; Сидон; Ось так виглядав Бібл:
Фортечна стіна стародавнього міста Бібл:
Святилище Баалат-Гебал: Бібл на початку I тис. до н. е. мав такий план міста:

Власне назва міста Бібл нам усім щось має нагадувати. Правильно - Біблію. Уявіть собі, що саме на честь цього міста названа головна книга людства - Біблія.

Бібл, так само, як інші фінікійські міста, було окремим містом-державою. Тобто, Фінікія аж ніяк не була єдиною країною - це була сукупність міст-держав, кожне з яких мало свою владу, флот, армію.

Зрештою, фінікійці - це не є самоназва. Так їх назвали греки. Тут діє принцип, котрий яскраво у своїй філософії вивели філософи-екзистенціалісти - принцип "я та інший". Ти проявляєш своє "я" завдяки іншому, як мінімум ти ж не сам дав собі ім'я - його дали тобі інші люди: твої батьки, опікуни й так далі.

Можливо, й Русь - це не є самоназва, а так давню тусівку вікінгів та слов'ян обізвали араби чи візантійці. Аналогічно з фінікійцями - їх так назвали греки.
Економіка Фінікії
Почнемо з морської торгівлі. Перевозити кедрову та соснову деревину морем - куди вигідніше, ніж транспортувати це сушею. Плюс - оливкова олія.

На таких кораблях фінікійці перевозили товари та сировину:

Крім того - фінікійці мали великі поклади срібла й олова. А ще в них була мідь, а мідь + олово = бронза, тож напередодні залізного віку фінікійські племена вже були виробниками зброї - щитів, мечів, а хто має багатих купців та сильних воїнів - той розвинута цивілізація.

Міста розвинутих цивілізацій завжди приваюлювали людей - всі так і хотіли там жити. Згодом місць у містах ставало все менше й менше, тож фінікійці сідали у кораблі та й пливли відкривати нові землі, засновувати там колонії.

І от у 9 столітті до н.е. саме фінікійці заснували місто, яке повинно було бути зруйноване. КАРФАГЕН.

Та мабуть найбільше, фінікійці прославилися своїми винаходами. Бо якими б не були корисні копалини, якщо ти не креативний - то все воно до лампи.

А фінікійці були дуже креативними.
Винаходи фінікійців
Їх флотилія була найкращою у світі на той час. Фінікійські кораблі вирізнялися заокругленим корпусом, високою кормою та щоглою з прямокутним вітрилом.

Ось так виглядав фінікійськмй корабель:

Фінікійські моряки склали списки надійних небесних орієнтирів, створили детальні карти узбережжів - тобто мали круту навігацію.

Та головний винахід фінікійців - алфавіт. Вони першими придумали таку систему письма, що один звук відповідає одній літері:

А за наступний винахід - фінікійці й отримали свою назву від греків. Отже, ви не повірите, але це була фарба, а саме бузково-червона та бузково-синя. Цей барвник назвали пур-пур, його добували з равликів, які жили на березі моря.

Греки називали героїв цієї оповіді "фойнікес" - ті, що фарбують бузковим кольором.

Ну і на сам кінець: фінікійці придумали скло.

Воно ще не було прозорим, але з нього можна було робити посуд та намисто.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ті, що винайшли абетку: ким були давні фінікійці та як вони жили

# data[].attributes.attachment_link.description
Є така легенда: один лісоруб опинився у складному становищі: з однієї сторони - горів ліс, з іншої - було море. Вибір - пливти або лишитися на березі й згоріти. Він взяв сокиру, зрубав кедрове дерево, обтесав його і поплив.

# data[].attributes.body
Карфаген (лат. Carthaginem) - давнє місто (пізніше держава) у Північній Африці. Заснований у 825 р. до н. е. фінікійцями.

# data[].attributes.attachment_caption
Досліджуємо історію і суспільство. 6 клас - Яким було повсякдення та побут населення Мохенджо-Даро за археологічними

# data[].attributes.body
місто цивілізації долини Інду, яке виникло близько 2600 року до н. е. Є найдавнішим містом долини Інду і одним з перших міст в історії Південної , сучасником цивілізації Стародавньго Єгипту  і Межиріччя.

# data[].attributes.attachment_link.title
Досліджуємо історію і суспільство. 6 клас - Яким було повсякдення та побут населення Мохенджо-Даро за археологічними

# data[].attributes.attachment_link.description
Якими були повсякденне життя та побут населення Мохенджо-Даро за археологічними джерелами? Поміркуйте! У чому полягають особливості забудови Мохенджо-Даро? Чим це було зумовлено? Особливий інтерес для науковців становлять руїни стародавнього міста Мохенджо-Даро, у якому, за даними археологів,