# data[].attributes.headline
(сучасне м.Севастополь)

# data[].attributes.subject
(сучасне м.Севастополь)

# data[].attributes.body
Херсоне́с Таврі́йський (у перекладі з дав.-гр. Χερσόνησος — ἡ χερσόνησος (ге¯ херсо́не¯сос) означає «півострів», за візантійського часу[3] — Херсон, у давньоруських джерелах — Корсунь[4]) — античне і візантійське місто-держава в південно-західній частині Криму (Севастопольська міськрада).
У V столітті Херсонес увійшов до складу Візантійської імперії. З V до XI століття Херсонес був найбільшим містом на північному березі Чорного моря і важливим центром візантійської культури. З IX століття він став однією з її військово-адміністративних областей (фем) як Херсон. До того часу змінився не тільки зовнішній вигляд середньовічного міста, а і його ім'я: візантійці називали його Херсоном, слов'яни — Корсунем.

# data[].attributes.attachment_link.title
Херсонес Таврійський

# data[].attributes.headline
Пантікапей (сучасне м.Керч)

# data[].attributes.subject
Пантікапей (сучасне м.Керч)

# data[].attributes.body
Пантікапе́й (грец. Παντικάπαιον  можливо від іранського Panti-Kapa рибний шлях) — давньогрецький поліс, що існував на місці сучасного міста Керч; столиця Боспорського царства.
Пантікапей був заснований у 1-й половині 6 століття до н. е. на західному березі Керченської протоки (на місці сучасної Керчі) переселенцями з Мілета та інших центрів Давньої Греції. З 2-ї половини 6 століття до н. е. карбував власну монету. З утворенням близько 480 до н. е. Боспорської держави став її столицею.

Розквіт Пантікапея припадає на 5 — початок 3 століття до н. е., коли він був найбільшим ремісничим і торговельним центром Північного Причорномор'я. Площа Пантікапея дорівнювала близько 100 га. Він був розташований на схилах та біля підніжжя сучасної гори Мітрідат. На вершині гори був акрополь з храмами Аполлона, Кібели та палацами правителів Боспору. В приморській частині розташовувалась агора та великий порт, до якого прибували товари із Середземномор'я (маслинова олія, вино, керамічний посуд) та скіфських земель (хліб, риба, шкіра). На схилах гори стояли будинки заможних жителів міста. Халупи трударів купчилися на околицях міста. Пантікапей був оточений оборонним муром. За межами міста на північ, захід та південь простягся некрополь із похованнями царів, знатної верхівки населення міста (кургани Юз-Оба, Золотий курган) та пересічного населення.

# data[].attributes.attachment_link.title
Архітектурно-археологічний_комплекс_«Стародавнє_місто_Пантікапей».JPG

# data[].attributes.location_name
Феодосійська міська рада, Земська вулиця, Феодосія

# data[].attributes.headline
Феодосія (суч.Феодосійська міська рада, Земська вулиця, Феодосія)

# data[].attributes.subject
Феодосія (суч.Феодосійська міська рада, Земська вулиця, Феодосія)

# data[].attributes.body
Засновано Феодосію (у перекладі з грецької — богом дана) в VI ст. до н. е. вихідцями з малоазійського міста Мілета на місці вже існуючого поселення. Спочатку вона являла собою невелику колонію-факторію, що невдовзі виросла у типовий грецький поліс — місто-державу. Маючи чудову гавань, Феодосія вела жваву торгівлю з Малою Азією й Грецією, особливо з Афінами. Через Феодосію експортували зерно, шкіру, мед, рибу, м’ясо, сіль. Ввозили вино, тканини, зброю, прикраси. Місто карбувало власну монету. У V ст. до н. е. воно стало серйозним торговим конкурентом Пантікапея. На початку IV ст. до н. е. боспорський цар зробив спробу заволодіти Феодосією. Однак її підтримала Гераклея Понтійська. Війна тривала довго. 355 року до н. е. Феодосію було включено до складу Боспорської держави.

Антична Феодосія була містом гострих класових суперечностей. Зазнаючи нещадної експлуатації, тисячі рабів-скіфів і міська біднота не раз піднімалися на боротьбу проти своїх поневолювачів. Одне з найбільших повстань у Боспорській державі відбулося в 107 році до н. е. під проводом Савмака. Спалахнувши в Пантікапеї, воно поширилося й на Феодосію.

# data[].attributes.location_name
Парутине, Миколаївська область, Україна

# data[].attributes.headline
Ольвія (сучасне м.Парутине, Миколаївська область, Україна)

# data[].attributes.subject
Ольвія (сучасне м.Парутине, Миколаївська область, Україна)

# data[].attributes.body
Одним із найбільших античних центрів в Північному Причорномор’ї являлась Ольвія. Вона була заснована в першій половині VI ст. до н.е. на правому березі Бузького лиману вихідцями з м. Мілету. В перекладі грецьке слово «Ольвія» означає «щаслива». Це – офіційна назва міста, засвідчена в декретах, написах на монетах, більшості літературних джерел. Проте в творах деяких античних авторів місто названо Борисфеном (грецька назва Дніпра).В історії Ольвії виділяються два основних періоди, які розділило велике гетське нашестя. Тому в літературі їх часто називають догетським і післягетським. Перший з них відноситься до першої половини VI – середина I ст. до н.е., другий – I ст. н. е – середини III ст. н. е. В першому періоді місто досягло максимального за всю історію свого існування розвитку економіки і культури. Другий характеризується в цілому занепадом міста, втратою політичної незалежності, посиленням в культурі неантичних елементів, проникненням римського впливу.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ольвія: найбільший античний поліс Причорномор'я · Ukraїner

# data[].attributes.location_name
Білгород-Дністровський, Одеська область, Україна

# data[].attributes.headline
Тіра                                                                         (сучасне м. Білгород-Дністровський, Одеська область, Україна)

# data[].attributes.subject
Тіра                                                                         (сучасне м. Білгород-Дністровський, Одеська область, Україна)

# data[].attributes.body
ТІРА (давньогрецьке. Τύρας) — давньогрецьке. місто, розташоване на правому березі Дністровського лиману, на місці сучасного Білгорода-Дністровського. Заснована в останні десятиліття 6 ст. до н. е. вихідцями з Іонії. Назва Т. походить від давньогрецької назви Дністра (див. Тірас)

# data[].attributes.attachment_link.title
УНІКАЛЬНЕ ГОРОДИЩЕ АНТИЧНА ТІРА