# data[].attributes.body
Implică putere, presiune, dominaţie. Elevii sunt supuşi unui control strict, impus rapid şi brutal, control care generează, de regulă, stări emoţionale negative intense. Kenneth Moore prezintă trăsăturile principale ale stilului autocratic astfel:- pedepseşte;- umileşte;- impune;- cere imperativ;- critică;- exercită presiuni;- utilizează o voce ascuţită;- domină;- este aspru;- inspiră teamă. Forrest W. Parkay caracterizează oarecum asemănător stilul autoritar :- este şef;- are voce ascuţită, aspră;- comandă;- arată putere;- exercită presiune;- cere imperativ cooperare;- ,,Iţi spun eu ceea ce trebuie să faci";- impune ideile sale;- domină;- descoperă greseli;- critică;- pedepseşte; - ,,Eu decid, tu asculţi!";- îşi asumă întreaga responsabilitate.

# data[].attributes.body
Profesorul încurajează implicarea activă a elevilor în procesul învățării, inițiativa, potențialul lor creativ; valorizează experiența cognitivă a elevilor, cooperează și conlucrează cu elevii în organizarea situației de învățare; prezintă criteriile comune de apreciere, de întărire pozitivă/negativă pe care le respectă împreună cu elevii; se comportă ca un membru al grupului. Kenneth Moore caracterizează astfel stilul democratic:- prietenos; - ferm;- încurajează;- stimulează;- ajută;- îndrumă;- convinge;- atent la nevoile elevilor;- deschis, cinstit;- influenţează.

# data[].attributes.body
Presupune o retragere accentuată a profesorului din prim-plan, elevul este lăsat liber, fără reguli, fără indicații. Profesorul va interveni doar atunci când este solicitat sau când situaţia riscă să degenereze în conflict. Pe scurt, stilul laissez-faire se caracterizează prin: - permisivitate;- libertate aproape totală acordată elevilor; elevii consider că ei dețin controlul, astfel nu sunt stresați, deși acest lucru ar putea avea efecte negative, ducând la dezordine. Adepţii acestui stil exercită prea puţin control asupra clasei, lăsând elevii să-şi stabilească rolurile şi să abordeze temele, fără a participa el însuşi la acest proces. Chiar dacă nu se recomandă în școală, acest stil poate fi eficient atunci când avem de-a face cu elevi foarte înzestraţi şi motivaţi, care au dovedit în situaţii anterioare că se descurcă foarte bine în absenţa regulilor sau a indicaţiilor profesorului. În momentul în care profesorul a constatat că elevii sunt încrezători, capabili şi motivaţi, îi poate  lăsa pe aceştia să se organizeze singuri; în caz contrar, ar putea trezi resentimente şi nu ar fi deloc benefic pentru elevi.