# data[].attributes.body
Cellemembranen består af et dobbelt lag af fedtmolekyler og protein, der har hver sin funktion.

Fedtmolekylernes struktur i cellemembranen sørger for, at det ikke er alle stoffer, der kan passere frit ind og ud af cellen.

Proteinerne, der sidder i cellemembranen, er porte eller åbninger

transportkanaler, hvor fx glukose og andre næringsstoffer kommer ind i cellen.

er receptorer (signalmodtagere). Det vil sige, at de begynder at transportere stoffer, når de ved hjælp af hormoner eller enzymer modtager besked fra andre organer i kroppen.

Et eksempel er insulin, der dannes i bugspytkirtlen og påvirker en receptor på cellen, så glukose kan komme ind.

fungerer som ionkanaler, hvor ioner kan bevæge sig ind i og ud af cellen. Det kan fx være natriumioner (Na⁺) og kaliumioner (K⁺), der sendes gennem særligt tilpassede kanaler i membranen i forbindelse med det elektriske signal, der sendes gennem nervecellerne.

# data[].attributes.body
Cellemembranen er semipermeabel (halvgennemtrængelig) dvs. at små molekyler som fx oxygen/ilt (O₂), kuldioxid (CO₂) og vand (H₂O) kan passere gennem cellemembranens fedthinde ved hjælp af transportformerne diffusion og osmose.

Diffusion – stoffer, der vandrer

Diffusion er transport af partikler. Transporten sker fra et sted, hvor koncentrationen af partiklerne er høj, til et sted, hvor koncentrationen er lav. Diffusionen fortsætter, indtil der er samme koncentration.

Osmose – vand, der vandrer

Osmose er transport af vandmolekyler. Transporten sker fra et sted, hvor koncentrationen af stoffer er lav, til et sted, hvor koncentrationen er høj. Transporten fortsætter, indtil der er samme koncentration.

# data[].attributes.body
Cellekernen

I cellekernen findes de 46 kromosomer, som indeholder vores gener. Generne er vores arvemateriale, som indeholder koder til alt, hvad der foregår i cellen og i kroppen.

Generne er opbygget som kæder af DNA. Når der skal dannes et bestemt protein, kopierer et molekyle genkoden på DNA og bringer beskeden ud til ribosomerne i cellevæsken.

# data[].attributes.body
Glukose omdannes til energi, det sker i mitokondrierne, og processen kaldes respirationsprocessen.

For at kunne omsætte kulhydraterne (glukose, C₆H₁₂O₆) til energi har kroppens celler brug for ilt.

# data[].attributes.body
Proteiner er kroppens byggesten, og de dannes af ribosomer i cellevæsken. Her bliver de dannet af lange kæder af aminosyrer.

# data[].attributes.body
Fedtmolekyler dannes i cellen i et område, der kaldes for glat endoplasmatisk retikulum (glat ER).

# data[].attributes.body
I Golgiapparatet organiseres, modificeres og pakkes proteiner og lipider, så de er klar til at blive transporteret til deres endelige destination – enten i cellen eller udenfor cellen. Golgiapparatet er altså en form for posthus, som kontrollerer, hvor proteiner og lipider føres hen.

# data[].attributes.attachment_link.description
Alle eukaryote celler indeholder organeller. Et organel er en lille, membran-afgrænset struktur, der har en bestemt funktion i cellen.

# data[].attributes.body
Lysosom

Lysosomer indeholder enzymer, der nedbryder uønskede stoffer i cellen såsom giftige stoffer, bakterier eller gamle organeller. Herefter kan cellen genanvende de nedbrudte byggeklodser eller skille sig af med dem. Når en celle dør, nedbryder den sig selv ved at bruge sine egne lysosomer.

# data[].attributes.body
Peroxisomer indeholder mange forskellige enzymer, hvoraf flere er vigtige i energimetabolismen. Enzymerne nedbryder stoffer som fedtsyrer, galdesyrer, urinsyrer og aminosyrer – ofte gennem oxidationsreaktioner, hvor hydrogenperoxid (H₂O₂) dannes. Da hydrogenperoxid er giftigt for celler, indeholder peroxisomer enzymet katalase, som kan omdanne hydrogenperoxid til vand. Hydrogenperoxid kan også bruges til at oxidere andre stoffer. Når fedtsyrer nedbrydes i peroxisomet, bliver dens lange kæde forkortet, som set på Figur 5.

Udover dette, er peroxisomer også med til at kontrollere dannelsen af lipider.

# data[].attributes.body
En vakuole er et opbevaringsdepot, som bl.a. indeholder vand, næring og salte

# data[].attributes.body
Centrosomer er en vigtig del af celledelingen, hvor én celle bliver til to. Inden celledelingen, kopierer centrosomet sig, så det bliver til to, og de to centrosomer bevæger sig til hver sin ende af cellen. Ved hjælp af proteiner kaldet mikrotubuli, kan cellen og dens replikerede kromosomer deles i to datterceller.

Biotech Academy

Centrosomet er beliggende tæt på cellekernen, og herfra stråler mikrotubuli ud i alle retninger mod cellevæggen, hvilket danner et grundlag for opretholdelse af cellens form og intracellulær transport.

Lex.dk

# data[].attributes.body
1. Fosfolipider, der danner grundstrukturen i cellemembranen. Bemærk den hydrofobe midte.

2. Ionkanaler, der tillader ioner som Na⁺, K⁺, Ca⁺⁺ og Cl– at passere.

3. Receptorer, der modtager og reagerer med signalstoffer, når de bliver berørt af bestemte stoffer, som fx transmitterstoffer (fx serotonin, adrenalin, dopamin) eller hormoner (fx insulin).

4. Transportproteiner, der bruges til at transportere større molekyler som glukose og aminosyrer ind i cellen.

5. Pumper, der kan transportere ioner fra et område med lav koncentration til et område med høj koncentration. Disse pumper er energikrævende. Et eksempel på en pumpe er natrium-kalium-pumpen.

6. Vævstypeantigener, som er unikke genkendelsesproteiner, som gør, at immunforsvaret kan skelne mellem kroppens egne celler og fremmede organismer.

7. Kolesterol, som giver cellen struktur og styrker cellemembranen.

# data[].attributes.body
Kroppen har brug for at transportere stoffer rundt i kroppen til de mange funktioner og processer.

De stoffer, vi især skal have transporteret ud til cellerne, er:

Næringsstoffer

Salte og ioner

Vitaminer og mineraler

Hormoner

Enzymer

Transmitterstoffer.

# data[].attributes.body
Proteiner er kroppens byggesten, og de dannes af ribosomer i cellevæsken. Her bliver de dannet af lange kæder af aminosyrer.

# data[].attributes.body
Glukose omdannes til energi

# data[].attributes.body
I proteasomer nedbrydes proteiner, som kan være ødelagte, foldet forkert eller have et kort liv.

# data[].attributes.body
Centrosomet er en membranløs struktur, der er sammensat af to centrioler (en fra modercellen og en fra dattercellen).

# data[].attributes.body
De passive transportformer er kendetegnet ved, at det ikke kræver energi at få stoffer igennem cellemembranen.

# data[].attributes.body
Den tredje passive transportform kaldes formidlet transport. Den er kendetegnet ved, at det stof, der skal transporteres igennem cellemembranen, har brug for hjælp.

Eksempler på sådanne stoffer er glukose og aminosyrer, som prøver at diffundere ud af kapillærerne. Det kan de dog ikke, da molekylerne er for store til at kunne komme igennem cellemembranen. Derfor har de brug for at blive "formidlet" eller hjulpet indenfor i cellen. Det sker ved hjælp af transportproteiner, som fx hormonet insulin, der hjælper glukose ind i cellerne.

# data[].attributes.body
Diffusion

Osmose

Formidlet transport

# data[].attributes.body
Aktiv transport er kendetegnet ved, at stoffer skal transporteres fra et sted med lav koncentration til et sted med høj koncentration. Det sker ikke af sig selv og kræver derfor energi. Energien kommer fra kroppens lager af energi, som kaldes ATP.

# data[].attributes.body
Natrium-kalium-pumpen (Na+/K+-pumpen) er et eksempel på, hvordan aktiv transport foregår ved brug af energi i form af ATP

# data[].attributes.body
Stoffer, der er for store til at blive transporteret ind på anden måde, bindes til en receptor i cellemembranens overflade, og det medfører, at der bliver dannet en fordybning i cellemembranen ind i cellen.

Cellemembranen indkapsler så stoffet og danner en såkaldt vesikel, altså en lille blære. Vesiklen transporterer stoffet hen, hvor det skal bruges i cellen. Kolesterol er et eksempel på et stof, der bliver optaget ved endocytose.

# data[].attributes.body
Exocytose er transport af store stoffer, der skal transporteres ud af cellen. Stoffer, der bliver dannet i cellen, fx enzymer eller hormoner, bliver transporteret til cellemembranen i vesikler. Vesiklen smelter sammen med cellemembranen og åbner sig, så stoffet bliver frigivet på cellens yderside.

# data[].attributes.body
Kulhydrat, fedt og protein kommer fra maden, som vi spiser. I tarmsystemet bliver de nedbrudt til deres mindste bestanddele, monosakkarider, fedtsyrer og aminosyrer. Disse stoffer bliver optaget i blodet og derefter ført til cellerne, hvor de skal forbrændes for at give energi.

# data[].attributes.body
Adenosine triphosphate (ATP)

# data[].attributes.body
Cellen kan omsætte og forbrænde kulhydratet glukose C₆H₁₂O₆

Respirationen, som processen kaldes, kan kun foregå ved hjælp af ilt (O₂).

Ved en fuldstændig forbrænding af glukose bliver der dannet kuldioxid (CO₂) og vand (H₂O), og der bliver frigivet energi, som bliver opbygget til ATP.

Respirationsprocessen for kulhydrater ser således ud:

Glukose + ilt → kuldioxid + vand + energi

C₆H₁₂O₆ + 6 O₂ → 6 CO₂ + 6 H₂O + energi (ATP)

# data[].attributes.body
Aminosyrer bruges mest som byggesten, når kroppen skal danne proteiner, der indgår i muskler, hår, hud, negle, enzymer, hormoner og meget mere.

Kroppen kan ikke opbygge lagre af proteiner eller aminosyrer, som den kan med kulhydrat- og fedtmolekyler. Derfor vil aminosyrerne blive forbrændt i kroppens celler på samme måde som kulhydrater, hvis vi spiser mere protein, end vi har behov for.

Respirationsprocessen for aminosyrer ser således ud:

Aminosyre + ilt → kuldioxid + vand + energi

Aminosyre + O₂ → CO₂ + H₂O + energi (ATP)

# data[].attributes.body
Cellerne kan også få energi ved at forbrænde triglycerider fra kosten eller fra kroppens fedtdepoter. Det sker, når kroppen mangler kulhydrater, fx hvis vi spiser for få kulhydrater eller har et højt aktivitetsniveau. Det kan også skyldes diabetes.

Respirationsprocessen for triglycerider ser således ud:

Triglycerid + ilt → kuldioxid + vand + energi

Triglycerid + O₂ → CO₂ + H₂O + energi (ATP)

# data[].attributes.body
Triglycerider er en af de tre hovedgrupper af lipider populært kaldet fedtstoffer.

Triglycerider er organiske kemiske forbindelser som består af et glycerolmolekyle, hvortil der er bundet tre fedtsyrer via esterbindinger og benævnes mere kemisk korrekt triacylglyceroler

# data[].attributes.headline
Oplagring af kulhydrat- og fedtmolekyler

# data[].attributes.subject
Oplagring af kulhydrat- og fedtmolekyler

# data[].attributes.body
Små mængder kulhydrat oplagres i organismen i form af glykogen i lever og muskler.

Fedtmolekyler opbevares i fedtvævets fedtceller

"Som alle andre celler består fedtcellerne af vand og molekyler, der er opløste i vandet og lukket inde bag cellevæggen. Da triglycerid-molekylerne er vanduopløselige, samles de inde i fedtcellen i fedtdråber – ligesom man ser fedtdråberne på vand i madlavningen.

Inde i cellen er fedtdråben pakket ind i en kappe af særlige proteiner."

Videnskab.dk

Thorkild I.A. Sørensen

Professor emeritus, dr. med ved Institut for Folkesundhedsvidenskab, Afdeling for Epidemiologi, og Metabolismecenteret, Københavns Universitet

# data[].attributes.body
Fedtstoffernes 3 hovedgrupper:

triglycerider, fosfolipider og steroler

Opbevaring / forbrænding af fosfolipider og steroler?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Denne underside om kroppens brændstof udgør tredje del af teorien for Biotech Academys materiale om Kroppen og kosten .

Kroppen er en kompleks maskine og lige som alle andre maskiner har kroppen brug for brændstof for at fungere. Mad indeholder næringsstofferne proteiner, kulhydrater og fedt og det er netop disse, som giver brændstof til kroppen.

Nogle af næringsstofferne har kroppen brug for i større grad end andre. Det er heller ikke ligegyldigt hvilke kulhydrater, du spiser flest af. For at blive klogere på hvad kroppen bruger som brændstof, kan du læse om de forskellige næringsstoffer og vitaminer her:

# data[].attributes.attachment_link.description
Kroppens brændstof udgøres af proteiner, kulhydrater, fedtstoffer og vitaminer og andre mineraler. Bliv klogere på disse her!