# data[].attributes.body
כל כך קשה
איזו מועקה
אני מרגיש נורא.איך אוכל להבין מה כתוב כאן?
ממש כמו סינית.נמאס לי...

# data[].attributes.body
למרות שהתרגיל היה מוכר הניסיון לקרוא כפי שהיה מוצג היה קשה ומורכב. גם לאחר שהתחלתי לקרוא מהסוף להתחלה הקריאה הייתה איטית ולא שוטפת. עד שהצלחתי לפענח כל מילה ומילה כבר שכחתי את מה שקראתי לפני.
תהליך הקריאה יוצר תסכול וחוסר מוטיבציה להמשיך בכך.

# data[].attributes.body
אני אוהב אתגרים וחידות וקראתי את הטקסט כמעט כרגיל אך קצת מייגע לקרוא כל מילה מהסוף להתחלה,ולא בצורה שאנחנו רגילים

# data[].attributes.body
התחלתי לקרוא את הטקסט והתייאשתי דיי מהר. הטקסט קשה גם לקריאה טכנית- בגלל שאין משמעות למילים. הטקסט עורר בי תחושת תסכול וייאוש וגרם לי להבין מה עובר על תלמידיי המאתגרים כשהם פוגשים טקסט שאינם מכירים

# data[].attributes.body
הרגשתי תסכול, שלא הבנתי כלום , תחושה לא טובה. הבנתי יותר לליבם של התלמידים שאנו צריכים להנגיש חבל את החומר הלימודי ככל האפשר ולהשתמש במגוון ערוצים

# data[].attributes.headline
עמנואל טוביאנה

# data[].attributes.subject
עמנואל טוביאנה

# data[].attributes.body
מתיש ממש. קראתי פונטית את הכל אבל בשלב מסוים איבדתי את החשק להמשיך, כי לא הצלחתי להבין את התוכן ולחבר את המשפטים זה לזה.

# data[].attributes.headline
לירז בן כליפה

# data[].attributes.subject
לירז בן כליפה

# data[].attributes.body
ההיה מאוד מאתגר, חלק מהמילים הצלחתי לפענח וחלקן היה מאתגר יותר.הרגשתי חוסר אונים מול הטקסט...

# data[].attributes.headline
אמירה איילין

# data[].attributes.subject
אמירה איילין

# data[].attributes.body
היה מאתגר ומתסכל לנסות לקרוא ולא להצליח. וודאי שלא להבין את הנכתב ולענות על שאלות בעקבותיו. ניסיתי להפעיל אסטרטגיות שונות אבל גם אז הקריאה הייתה מורכב. ולחשוב שיש תלמידים ותלמידות שחוות את התחושה הזו שוב ושוב. ממש עצוב.

# data[].attributes.headline
אורית פרץ ארי

# data[].attributes.subject
אורית פרץ ארי

# data[].attributes.body
ניסיתי את כל כוחות הפיענוח שלי. קראתי הפוך ועירבבתי. שום דבר לא צלח. התסכול גבר כשניסיתי ממש להתייחס לשאלות. זה הרגיש לי באיזה שלב כמו בדיחה רעה על חשבוני

# data[].attributes.body
ממש קשה ניסיתי מכל הכיוונים ולא הצלחתי בסוף פשוט התייאשתי נראה לי כמו חידה שהמוח צריך לחשוב בצורה יצירתית כדי להבין -תסכול ופחד שמא רק אני לא מבינה מה כתוב פה. בנוסף התבקשתי להסביר את השורה האחרונה וזה מלחיץ - תחושת כישלון

# data[].attributes.body
אין ספק שבצורה זו מאוד קשה לקרוא את הטקסט, וגם אחרי שקולטים שיש לקרוא את המילה מהסוף להתחלה זה יוצר קריאה איטית יותר, המוח מתרכז יותר בפיענוח הטקסט מאשר הבנת המשמעות. זה דורש המון אנרגיה וזה עוד טקסט יחסית קצר.

# data[].attributes.body
אני חייבת להודות כי רפרפתי עם העיניים וראיתי שאני לא מבינה כלום ולא המשכתי בכלל לקרוא כי למה לי להשקיע במשהו שממילא אין לי סיכוי להבין??? פתאום קיבלתי הכרה למה שעובר על תלמידיי לעתים כשהם רואים טקסט שמאיים עליהם הם מראש לא מנסים לקרא ולהתעמק בו.

# data[].attributes.body
בראיה ראשונה של הטקסט נזכרתי בתרגיל דומה שהתבקשנו לקרוא בהשתלמות בספרות. למען האמת התחושה הייתה כאילו זה סינית, היה ברור לי שמטרת מטלה זו הייתה להבין את התלמיד אילו קשיים הוא עובר ולהיכנס לנעליו. בתחילה לא ידעתי איך עלי לקרוא את הטקסט לאחר מכן הבנתי שיש לקרוא משמאל לימין, עדיין התחושה הייתה שצריך לפענח כל מילה והקריאה אינה שותפת.
כחלק מהפענוח כתבתי את כל השיר ולאחר מכן גם מצאתי אותו ברשת.
המשימה הזאת בעצם נותנת לי תזכורת להתחשב בתלמידים ולהבין אותם כאשר הם נחשפים לטקסטים שאינם מוכרים להם ותת להם את התיווך הנכון כדי שיחוו הצלחה.

# data[].attributes.headline
מאשה למברסקיזה נ

# data[].attributes.body
מאשה למברסקי
זה נורא!
לא הבנתי שום דבר ממה שנרשם וזה גרם לי לתחושה של תסכול ואובדן שליטה, נלחצתי בעיקר מזה שיש סעיף שיש בו גם שאלה שעלי להשיב עליה וידעתי שזה נועד לכישלון מראש. בשלב מסוים הפסקתי לנסות.

# data[].attributes.body
היה לי מאוד קשה לקרוא את הטקסט. ולא יכולתי שלא לתהות כיצד התלמידים שלי מרגישים שאני קוראת להם שיר משירת ימי הביניים. או כל שיר שאין בו תיווך. ובפרט סיפור של עגנון או צ'כוב שהשפה שם מאוד קשה. או שהם נתקלים במילה שהם לא מבינים. הרגשתי תסכול וקושי להמשיך לקרוא או לרצות לקרוא את מה שכתוב.

# data[].attributes.body
למרות שהבנתי את הקידוד התקשתי בקריאה רציפה וקולחת. מצאתי עצמי מנסה שוב ושוב לגרום לקריאה לזרום בשטף, אך ללא הצלחה. גם בטווח הקצר הזיכרון לא סייע לי, זכרתי את השורות הראשונות, אך פענוח השורות הבאות הצריך מאמץ והקשב שלי הופנה אליו. החוויה היא של תסכול, במיוחד לאור העובדה שאני מאד אוהבת שירה ובד"כ מפיקה מקריאתה הנאה רבה. ההנאה הזו לא התממשה כלל כיוון שנשארתי ברמת הפענוח. זה לא מקום של ספרות ויותר מקום של הבנת הנקרא בה"ס יסודי. "אחר כאב גדול יש סדר ברגשות..." אני מניחה שהמשך היחידה יסייע במיתון תחושות תסכול שכאלה.

# data[].attributes.headline
לימור מליק מעיני

# data[].attributes.subject
לימור מליק מעיני

# data[].attributes.body
ניסיתי לפעח אולי מדובר בצופן כלשהו. הדבר שהכי הלחיץ הוא העובדה שלאחר קריאת הטקסט צריך לענות על שאלות. לא די שאני לא מבינה מה כתוב, אני אמורה גם לתת פרשנות... מלחיץ מאד ומייאש.

# data[].attributes.body
ואוו היה ככ קשה לקרוא!
ניסיתי למצוא שיטה לקרוא, כשלבסוף מצאתי שצריך לקרוא משמאל לימין גם אז לא הבנתי את פשר המילים. לרגע חשבתי על התלמידים שמקבלים טקטס של ימי הביניים או טקסט ללא ליווי

# data[].attributes.body
כאשר ניסיתי לקרוא את הטקסט היה לי ברור שהוא משובש ועל השאלות אינני אמורה להשיב כלל. ברם, קורא המתקשה להבין מילה או מילים בתוך משפט הוא קורא אומלל, כזה שהמילה האחת גורמת לו לחוש שבכל רגע הקרקע עומדת להישמט מתחת רגליו. כלומר, דבר יסודי, משמעותי ובסיסי בחייו מקולקל. לרגע הרגשתי חמלה רבה כלפי תלמידים הזקוקים לעזרה. הבנתי ברגעים אלו של קריאה, שלא הכל מובן מאליו ועלינו להזכיר למורים לעיתים את הקשיים היסודיים כל כך של תלמידינו.

# data[].attributes.body
ניסיתי כל מיני דרכים.. לנסות להבין, להפיק משמעות. לא הצלחתי, הראש התחיל לכאוב, תחושת תסכול קלה, חוויה לא נעימה.

# data[].attributes.headline
בר-און שלומי

# data[].attributes.subject
בר-און שלומי

# data[].attributes.body
ברגע שראיתי את הטקסט הבנתי שהמדובר בגיבוב של אותיות חסרות משמעות שאין טעם להתאמץ לקרוא, להתעמק ולהבין. כשראיתי את השאלות לרגע תהיתי אם אכן יש משמעות לטקסט אבל מאוד מהר הבנתי שלא ממש...

# data[].attributes.body
מתסכל!
קשה לקרוא . הרגשתי תחושה של וסר אונים ,לחץ .מה אני מפספסת ..או לא מצליחה להבין . לא הצלחתי לענות היטב על השאלות.
נאלצתי לקרוא שוש ושוב את אותה השורה ולחפש את הקאצ..
בגדול חשבתי על קיצורי דרך אולי אמצא את השיר ברשת כי בצורה שבה הוא כתוב ייאש אותי ורציתי לוותר ישר שפתחתי.

# data[].attributes.body
היה מאוד קשה לנסות לקרוא את הטקסט.. גם כשניסיתי להפוך את הסדר, עדיין אני לא בטוחה שהבנתי בכלל על מה מדובר. הרוב נשאר עמום עבורי. הרגשתי תחושת תסכול ופספוס. השורה האחרונה מדברת על הלם וכפור- מילים שמשמעותן בדרך כלל נוטה לצד השלילי וכך מתחבר לי לרגשות שעלו לאורך הנסיון עם קריאת השיר.

# data[].attributes.headline
אביגיל שטרית

# data[].attributes.subject
אביגיל שטרית

# data[].attributes.body
הופתעתי שלמרות שכבר במילה הראשונה זיהיתי את אופן הקריאה הנדרש ולכאורה הצלחתי מילולית לקרוא את המילים, לא הצלחתי למצוא פשר לטקסט כטקסט כולל. הייתי כל כך מרוכזת בקריאה הנכונה משמאל לימין, שהתקשיתי בסוף הקריאה לגבש משמעות קוהרנטית. הרגשתי קצת את הקשר לקיפאון שמוזכר בטקסט, הצורך לקרוא נכון כל מילה בפני עצמה כאילו מקפיא אותן ומקשה על היכולת לקשר ביניהן מהותית.

# data[].attributes.headline
ינון כהן- מש מש לקח לי כמה דקות להבין האם פתחתי נכון את הקובץ. ואחרי שהבנתי שהכל בסדר, נסיתי שוב ושוב וממש הזדעזדעתי מהמחשבה שאולי ככה התלמידים שלי רואים טקסט, וזה ממש מלחיץ, אני פשוט קראתי שוב ושוב עד שהתייאשתי וממילא לא הצלחתי לענות על השאלות המנחות

# data[].attributes.subject
ינון כהן- מש מש לקח לי כמה דקות להבין האם פתחתי נכון את הקובץ. ואחרי שהבנתי שהכל בסדר, נסיתי שוב ושוב וממש הזדעזדעתי מהמחשבה שאולי ככה התלמידים שלי רואים טקסט, וזה ממש מלחיץ, אני פשוט קראתי שוב ושוב עד שהתייאשתי וממילא לא הצלחתי לענות על השאלות המנחות

# data[].attributes.headline
ניבה הררי וסר

# data[].attributes.subject
ניבה הררי וסר

# data[].attributes.body
ווואאווו איזה תסכול.. ניסיתי לפענח מכל זוית.. למצוא קוד ושיטה.. לחפש לפי משפט ראשון או אחרון ואז הבנתי שכנראה זה רק תרגיל לשם תרגיל.. אשר הסיג לחלוטין את המטרה ויצר תסכול ובלבול.. חוסר אונים ורצון להרפות.. ישר עלתה בי מחשבה שזה מה שמרגישים התלמידים לקויי הלמידה שלי.. הדמיה מעולה.

# data[].attributes.headline
אסנת יקר ! הבנתי את העניין  ולכן לא ממש התאמצתי  לבצע את המטלות . הבנתי שאני בסיטואציה הזו לא יכולה להבין  דבר . יחד עם זאת אני יודעת שאני כאדם בעל אישיות מסוימת , מאוד נלחצת ומתעצבנת כאשר אני לא מבינה דבר מה , יכולה להגיע עד כדי בכי ( בעיקר כאשר הייתי צעירה ).

# data[].attributes.subject
אסנת יקר ! הבנתי את העניין  ולכן לא ממש התאמצתי  לבצע את המטלות . הבנתי שאני בסיטואציה הזו לא יכולה להבין  דבר . יחד עם זאת אני יודעת שאני כאדם בעל אישיות מסוימת , מאוד נלחצת ומתעצבנת כאשר אני לא מבינה דבר מה , יכולה להגיע עד כדי בכי ( בעיקר כאשר הייתי צעירה ).

# data[].attributes.body
חשתי תסכול גדול מאוד לנוכח המשימה. כיצד אני יכולה לענות על השאלות הללו אם כלל לא הבנתי את הטקסט?
תחושתי הייתה שלא משנה כמה אנסה לא אצליח לקרוא ועל אחת כמה וכמה לענות על השאלות.

# data[].attributes.headline
חוויה מתסכלת מאד. ניסיתי לקרוא את השיר בכל מיני אסטרטגיות אך לשווא. כמו כן לא הצלחתי למצוא קשר בין מעט המלים שקראתי לבין השאלות. 

# data[].attributes.subject
חוויה מתסכלת מאד. ניסיתי לקרוא את השיר בכל מיני אסטרטגיות אך לשווא. כמו כן לא הצלחתי למצוא קשר בין מעט המלים שקראתי לבין השאלות. 

# data[].attributes.body
פיזית עשה לי רע לקרוא את השיר שכתוב בצורה כזו. עד שהצלחתי לפענח מילה אחת, שכחתי כבר את המילה הקודמת שאותה פיענחתי. כאבי ראש, סחרחורות.  לא התאמצתי לפענח יותר משלוש מילים וישר חיפשתי אותו ברשת כדי שאוכל לקרוא אותו בצורה שוטפת.

# data[].attributes.body
קראתי שוב ושוב והתיסכול פוצץ אותי... מיד כשראיתי שכתוב שאין טעות- הבנתי שיש טריקיות והפכתי לדרוכה... וכשקלטתי איך קוראים- לא באמת הצלחתי להפיק משמעות והתייאשתי אחרי כמה שורות ועד לרגע זה לא באמת הצלחתי לענות על השאלות המנחות

# data[].attributes.body
הרגשתי חסרת אונים ומתוסכלת ולמרות התחושות האלו התחלתי לחפש דרכים שיעזרו לי לקרוא את הטקסט, קראתי משמאל לימין ועדיין הרגשת חוסר האונים מלווה אותי, אין ביכולתי לפענח את כל המילים למרות שזיהיתי חלק מהן אבל לא הבנתי כלום ולא יכולתי לקשר בין המילים והבין את המשמעות שלהן. תחושת הכישלון וחוסר המוטיבציה מקמו אותי במקום התלמידים המתקשים ואיך זה משפיע על תהליך הלמידה ומה הם עוברים בזמן הלמידה.
חווית קריאה מתסכלת ולא נעימה

# data[].attributes.headline
אני רואה גיבוב של מי

# data[].attributes.body
אני רואה גיבוב של מילים מאותיות שאין קשר ביניהן, שאינן יוצרות מורפמות.
השורות אינן מובנות ואינן אחידות. כמו כן, סימני הפיסוק מסומנים ללק קשר ברור לנאמר.
לא ניתן להבין דבר.

# data[].attributes.body
הרגשתי תסכול חוסר אונים ותחושת כישלון. לא הבנתי איך אני לא מצליחה לקרא את הכתוב. ניסתי לקרא באופנים שונים אך לשווא.

# data[].attributes.body
היה ממש מתסכל להסתכל על הטקסט, ראיתי בלאגן במקום מילים.
בקושי הצלחתי לסיים לקרוא את הטקסט.
פשוט שברתי את השיניים.

# data[].attributes.body
הטקסט לא היה מובן, ולכן קראתי אותו פעמיים. בקריאה ראשונה הרגשתי שאין קשר בין הטקסט לשאלות וחשבתי, שחלה טעות של הכותב.
בקריאה שניה שמתי לב, שאם אני קוראת את המילים מצד שמאל לימין נוצרת משמעות , אבל פענוח המילים והבנתן כמשפט דרש זמן רב. התהליך הארוך  גרם לי להתייאש ולהרפות.

# data[].attributes.body
הרגשה של חוסר אונים, שכן למרות מאמץ וחשיבה רבה- לא עלה בידי לפענח ולו מילה אחת. הבנתי כי כך חווים תלמידים, המתמודדים על קשיים בקריאה. יכולתי לחוש מעט הזדהות עם תחושת התסכול, הבושה וחוסר האונים של התמודדות עם קושי בקריאה.
כמובן, שאין אפשרות לענות על שאלות- כאשר אין הבנה בסיסית של הטקסט, המובילה לחוסר יכולת לאתר את הרעיון המרכזי. הבנתי עד כמה חשוב לוודא, כי התלמידים מבינים את הטקסט לפני שהם מתמודדים עם מענה על שאלות.

# data[].attributes.body
על מנת להתייחס לשאלות נדרשה נחישות רבה וסקרנות. ללא חוויות של הצלחות עבר, לא היתה המוטיבציה להתעקש ולנסות לפענח את הכתוב. במהלך הקריאה נדרשתי שוב ושוב לחזור ולקרוא את השורה על מנת לחבר בין המילים ולמצוא את המשמעות. פעולה עיקשת הדורשת לשמור הרבה מידע בזיכרון לטווח הקצר, לנוכח קשיי הפיענוח.

# data[].attributes.headline
מורן ליא גרובר

# data[].attributes.subject
מורן ליא גרובר

# data[].attributes.body
מהר מאוד הבנתי שאני לא אמורה להבין מה שהקל עלי את חוסר ההבנה וקיבלתי זאת בהבנה

# data[].attributes.body
בשאלה הראשונה שעלתה "מה זה" ומיד חשבתי לעצמי שבוודאי ישנם תלמידים רבים שזה מה שהם רואים כשאני מציגה טקסט חדש. ניסיתי בכל זאת לפענח וזה היה מתסכל מאוד, לא אפשרי מבחינתי. ולענות על שאלות? על זה אין בכלל מה לדבר!!!

# data[].attributes.headline
מנאל עסאקלה עבדאלחק 

# data[].attributes.subject
מנאל עסאקלה עבדאלחק 

# data[].attributes.body
הרגשתי מתוסכלת , הרגשה של פחד , התחלתי לפרש או לנסות לקרוא המילים הפוך אולי אבין נושא ! , כמו עיוורון , תחושה לא טובה , הבנתי את התלמידים שיש להם הבעיה זו והנה אנחנו צריכים לעזור להם ולמצוא דרכים שונים ולהאיר להם הדרך .

# data[].attributes.headline
אין נושא משותף ואין 

# data[].attributes.body
אין נושא משותף ואין קשר בין השאלות

# data[].attributes.headline
אורית יום טוב

# data[].attributes.subject
אורית יום טוב

# data[].attributes.body
הרגשתי שהטקסט לא קשור אלי וחבל על המאמץ!! החלטתי שרגע שלפני שאני סוגרת אני ממשיכה לקרוא ולנסות להבין.הבנתי שכך בדיוק מרגישים התלמידים שלי

# data[].attributes.body
לא הבנתי כלום!!
הרגשתי תסכול, עצבים, בזבוז זמן.
באיזשהו שלב ראיתי מסך
שחור. הרגשתי חסרת אונים. קראתי ולא הייתה לזה שום משמעות