# data[].attributes.body
Linkul este valabil 17 zile

# data[].attributes.attachment_link.description
Join a game of kahoot here. Kahoot! is a free game-based learning platform that makes it fun to learn - any subject, in any language, on any device, for all ages!

# data[].attributes.body
Deznodământul
Cu o artă desăvârşită, Caragiale analizează reacţiile, atitudinile şi comportamentul hangiului: „Drept orice răspuns, Stavrache se ridică în picioare foarte liniştit; se duse drept la icoane; făcu câteva cruci şi mătănii; apoi se sui în pat şi se trânti pe o ureche, strângându-şi genunchii în coate”, începând să horcăie şi să geamă.

Dacă la început criza psihologică abia se înfiripă, ea se adânceşte evolutiv, sub imperiul obsesiilor, ducând la o manifestare explozivă şi violentă premergătoare nebuniei şi declanşând demenţa.

Stavrache se năpusteşte asupra fratelui său, îi trânteşte la pământ şi începe să-l strângă de gât şi să-l muşte, iar camaradul lui popa Iancu, încercând să-i despartă, este şi el trântit la pământ. Profitând de neatenţia fratelui său, popa îşi scoate cureaua de la brâu şi leagă strâns picioarele hangiului dezlănţuit, apoi îi dă pumni în ceafă şi în furca pieptului, până când „Stavrache [...] se prăbuşi ca un taur, scrâşnind şi răgind”.

Atmosfera este amplificată de elementele naturalistă, deoarece afară, viscolul ajunsese „în culmea nebuniei”, făcând să trosnească „zidurile hanului bătrân”. În timp ce-i legau mâinile deasupra capului, Stavrache „îi scuipa şi râdea cu hohot”. Camaradul aprinde o lumânare, dar, cum „îi dete lumina în ochi, Stavrache începu să cânte popeşte”.

# data[].attributes.body
Punctul culminant
este reprezentat de momentul întâlnirii reale dintre cei doi fraţi. Deşi afară viscolul urla, Stavrache aude glasuri de oameni şi bătăi în uşa de la drum a prăvăliei. Erau doi oameni înfofoliţi din cauza viforului, care solicită găzduire pentru noapte, întrucât caii erau „prăpădiţi” iar ei îngheţaţi bocnă. Când Stavrache vine cu mâncarea, găseşte pe unul dintre cei doi bărbaţi culcat în pat, cu spatele la el şi sforăind. Vrând să afle de unde ştie călătorul cum îl cheamă, hangiul se apleacă asupra omului de pe pat, care-i răspunde: „- Cum să nu te cunosc, neică Stavrache, dacă suntem fraţi buni?”.

Ajuns la capătul încordării psihice, hangiul se clătină puternic, de parcă „tot viforul care urla în noaptea grozavă” ar fi năpădit dintr-o dată peste el, „deschise gura mare să spună ceva, dar gura fără să scoată un sunet nu se mai putu închide; ochii clipiră de câteva ori foarte iute şi apoi rămaseră mari, privind ţintă [...]; mâinile voiră să se ridice, dar căzură ţepene de-a lungul trupului”. Replica lui popa Iancu, aproape la fel cu aceea din coşmarurile lui: „- Mă credeai mort, nu-i aşa?”, constituie lovitura definitivă primită de mintea buimăcită şi confuză a lui Stavrache, care confundă realitatea cu imaginile din coşmaruri. Iancu venise să-i ceară cincisprezece mii de lei, ca să acopere suma delapidată de el din fondurile regimentului, că altfel „trebuie să mă-mpuşc”.

# data[].attributes.body
Intriga
Este concentrată în cea de a doua parte, atunci când hangiul îl credea ,,pierdut de-a binelea" pe fratele său și primește două scrisori despre faptele sale vitejești. Paradoxal, Stravrache se arată iritat de aceste vești, mototolind hârtia. În tot acest timp a sperat ca Iancu să nu se mai întoarcă, mai ales că acesta deține o avere considerabilă, pe care ar putea sa o primească chiar el.
În cea de a doua scrisoare, venită cu ,,slovă străină", i se aduce la cunoștință că fostul preot a murit pe front răpus „de trei gloanțe inamice primite în pântece“. Prima reacție este una obișnuită (,,plâns mult"), dar nu aruncă scrisoarea fiind o dovadă a faptului că este singurul moștenitor al averii lui Iancu.
Remarca ironică a avocatului ,, ca doar fratele dispărut se poate întoarce să-l priveze de avere" a căpătat atenția hangiului, dând naștere obsesiei.

# data[].attributes.body
"In vreme de război" are două sensuri. Prima semnificație face referire la Războiul de Independență, perioada istorică unde are loc acțiunea, aceasta fiind sensul denotativ, iar cel conotativ este în strânsă legătură cu conflictul nuvelei, care are loc în mintea și sufletul protagonistului. Acest război este câștigat de propriile lui temeri și obsesii, în final, înnebunind complet.

# data[].attributes.body
Desfășurarea acțiunii
În cei cinci ani care trecuseră de la terminarea războiului nimeni nu-l deranjase pe Stavrache, în afară de apariţiile de coşmar ale lui Popa Iancu, „care venea din când în când, de pe altă lume, să tulbure somnul fratelui său”. Visele chinuitoare ale lui Stavrache devin obsesii, se transformă treptat în coşmaruri care îl terorizează, el trăind parcă aievea momentele tulburătoare ale „vizitei înstrăinatului”, dar de fiecare dată îşi linişteşte sufletul cu o sfeştanie în memoria fratelui mort.

O primă imagine în coşmarurile hangiului este întruchipată de apariţia fratelui său în haine de ocnaş, „stins de oboseală, bolnav”, cu opincile sfâşiate, cu palmele, gleznele şi tălpile „pline de sânge”, pentru că evadase din ocnă. Stavrache este încărcat de ură, temându-se că-şi va pierde averea: „- Ticălosule, [...] ne-ai făcut neamul de râs! [...] Pleacă! Du-te înapoi de-ţi ispăşeşte păcatele!”. Luptându-se cu hangiul, ocnaşul îi pune genunchiul în piept şi-i zice scrâşnind din dinţi: „- Gândeai c-am murit, neică?”. Înspăimântat, „tremurând din toate încheieturile şi făcându-şi cruci peste cruci” pentru odihna sufletului răposaţilor, Stavrache s-a dus a doua zi la biserică şi a făcut slujbă de sufletul mortului.
A doua apariţie de coşmar are loc într-o noapte, când, încercând să doarmă, o „ploaie rece de toamnă” legăna cu „mişcarea sunetelor” gândurile omului, care se roteau în cercuri din ce în ce mai largi şi „tot mai domol”, elementele naturaliste sugerând starea psihică a personajului.

Vremea urâtă, ca element naturalist, cu zloată, ploaie, zăpadă, „măzărică şi vânt vrăjmaş” care s-a abătut peste sat şi a ţinut trei zile şi trei nopţi semnifică faptul că Stavrache îşi schimbase firea, devenise irascibil, suspicios, avea reacţii ciudate în relaţiile cu clienţii.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Proiect la limba și literatura română

Învăţământ liceal - Limba şi literatura română

Capitol/lecţie: Înainte de război

Joana_123 | 01.05.2020 07:25

0 comentarii

Rezolvând corect rebusul de mai jos o să aflați un amănunt important din prezentarea noastră.
Măriţi rebus

# data[].attributes.attachment_link.description
Proiect la limba și literatura română Învăţământ liceal - Limba şi literatura română Capitol/lecţie: Înainte de război Joana_123 | 01.05.2020 07:25 0 comentarii Rezolvând corect rebusul de mai jos o să aflați un amănunt important din prezentarea noastră. Măriţi rebus

# data[].attributes.body
Nuvela “În vreme de război” urmărește derularea unui caz psihologic în contextul unui mediu social în care setea de înavuțire veștejește spiritele. Ea este superioarț altor creații Caragialești de același gen, întrucat motivează un demers tragic si realizează nu numai atmosferă, ci și tipologie, “fiindcă Stavrache, frate neomenos, întrunește ceva din eternul uman”(George Călinescu)

Silvian Iosifescu comenta:”Viziunea în care se realizează întreaga operă este clasicizată prin numărul redus de personaje, prin concentrarea în timp, prin mișcarea dramatică spre culminație si deznodământ. Dar diversitatea în tipologia socială corectează laturile clasicizate ale operei, în sensul ca ni se prezintă o lume de caractere care sunt localizate.”

“Caragiale este cel mai mare creator de viață din întreaga noastră literatură.” (George Brăileanu)

Arta lui dramatică si nuvelistică poate servi drept model pentru toate timpurile și cine-și dă seama de bogația de forme, cele mai multe din ele desăvârșite,(…) nu poate sovăi un moment să vadă într-însul pe unul din cei mai mari artiști literari ai tuturor timpurilor.”(Mihai Dragomirescu)

# data[].attributes.body
Tudor Vianu observă referitor la operele de factură naturalistă ale lui I.L.Caragiale că modalitațile de construcție a personajului sunt altele decât în celelalte opere: senzația ia locul ideii, prezentarea directă ia locul analizei psihologice, autorul renunță la portetul moral și la cel fizic. Personajele capată în nuvelele lui Caragiale ,nu rostul de a ilustra o tipologie morală sau socială, ci prin alunecare în atipic, în patologic, surprinde cazul particular cu determinările specifice. Stavrache e antrenat de propria fire și de împrejurările vieții într-o aventură epuizantă, care îi provoacă demența. Eroul nu are portet, are însă identitate caracterizată prin mijloace directe (gesturi, replici), prin notarea reacțiilor fiziologice, fie în surprinderea expresiei de pe chipul său (cap.III), fie prin consemnarea efectelor spre a sugera cauzele, care țin de o zona obscură.

Spre deosebire de naturaliști, Caragiale creeaza totuși tipologii. Stavrache este rapace, factorul ereditar având rolul esențial în exacerbarea lacomiei personajului.George Calinescu afirmă: "Există o țară ereditară în familia în care un frate înnebunește, iar altul se face tâlhar ca popa si delapidator ca ofiter", posibil alcoolism și într-adevar îl vedem pe Stavrache deseori bând tuica și vin.
Nuvela -În vreme de război- a lui Caragiale creează două tipologii, încadrate unui context social bazat pe lupta pentru avere.

Stavrache si Iancu sunt două posibile maști umane reprezentând, de fapt, doi posibili „învingători învinși”(E.Lovinescu).

Personajele nuvelei sunt : Stavrache, Popa Iancu, fetița , ocnașul ,hoții și mulțimea.

# data[].attributes.body
Expozițiunea
Se axează pe fratele lui Stravrache, preotul, a cărui existență însă, oferă cheia interpretării nuvelei. Naratorul începe de a ne introduce în poveste prezentându-ne locul (satul Podeni și împrejurimile lui) și personajele: hangiul și fratele său Iancu care era popă. Sătenii observă că acesta se tot îmbogățește, dar într-o zi este jefuit și găsit „legat butuc, cu mușchii curmați de strânsura frânghiilor, cu călușu-n gură“. După două săptămâni în sat se aude despre un alt jaf, unde hoții sunt prinși.
Stravrache îi era frică de hoți deoarece și el avea un han așezat în drum. Fratele său vine și se mărturisește lui,cerându-i ajutor, povestindu-i că și-a înscenat furtul și el este capul bandei. Hangiul formează un plan, astfel, își trimite fratele voluntar în război constatând că își va pierde urma și va scăpa de acuzații.

# data[].attributes.body
Realismul este curentul literar apărut în mijlocul sec.al XIX-lea care pune accent pe reflectarea veridică, obiectivă a realității, pe reflectarea critică a vieții sociale, pe aspecte ale societății contemporane, scriitorul realizând personaje tipice, în situații tipice.
Conștiința lucidă, obiectivismul percepției se opun sensibilității subiective și imaginației debordante promovate de romantism. Scriitorul realist observă omul în mediul său natural, social și istoric, portretul și descrierea întemeindu-se pe reflecție morală și analiza psihologică.

# data[].attributes.body
Încheiere

Această  nuvelă ne învață că, bogăția schimbă oamenii. Setea de avuție poate transforma, până  și  pe cel mai bun și  modest om din lume, într-un tiran. Obsesia gândului că nu este deținător unic al întregii  averi și, că, oricând poate reveni fratele său, îl  înnebunește complet pe Stavrache.
Așadar, nu tânjiți mereu spre avuție pentru că, aceasta nu aduce întotdeauna  fericirea. Cei care se pregătesc pentru bacalaureat cu siguranță ați citit și nuvela ,,Moara cu noroc" de Ioan Slavici, în care soacra lui Ghiță spune:,, Omul să fie mulțumit cu sărăcia sa, căci, dacă e vorba, nu bogăția, ci liniștea colibei tale te face fericit. "

# data[].attributes.body
Construcția subiectului e clasică, firul epic are trei capitole acestea redând frământările interioare ale personajului principal, cârciumarul Stavrache, care devin obsesie și îl conduc spre o ireversibilă cădere psihică:

Firul epic prezintă în mod gradat un conflict puternic, axat pe două coordonate, exterior si interior dozând momentele de tensiune prin pauze descriptive;

Nuvela debutează cu un incipit sunat care schițează câteva informații despre un personaj enigmatic, preotul Iancu din Podeni și cârciumarul;

Naratorul deși cunoaște mai mult decat relatează își asumă punctul de vedere prezentând faptele din punct de vedere al naratorului :

Însfarșit ceata de tâlhari căzuse prinsă în capătul pădurii dobronilor.

Finalul textului prezintă degradarea umană prin înnebunirea lui Stavrache, singura soluție artistică posibilă.

# data[].attributes.body
Ion Luca Caragiale s-a născut la data de 1 februarie 1852, în satul Haimanale, care-i poartă astăzi numele, fiind primul născut al lui Luca Caragiale și al Ecaterinei.
A fost un dramaturg, nuvelist, pamfletar, poet, scriitor, director de teatru, comentator politic și ziarist român, de origine greacă. Este considerat a fi cel mai mare dramaturg român și unul dintre cei mai importanți scriitori români.

L-a cunoscut pe Eminescu când tânărul poet, debutant la Familia, era sufleur și copist în trupa lui Iorgu. În 1871, Caragiale a fost numit sufleur și copist la Teatrul Național din București, după propunerea lui Mihail Pascaly.
Caragiale a fost acuzat că ar fi plagiat „Năpasta” după o piesă a scriitorului ungar Istvan Kemeny, intitulată „Nenorocul”. Acuzația a apărut în 1901 în două articole din Revista literară, semnate cu pseudonimul Caion. Furios, Caragiale s-a adresat presei din București, a aflat numele real al autorului (C. Al. Ionescu), l-a acționat in justiție și a câștigat fără probleme, grație pledoariei avocatului său, Barbu Ștefănescu Delavrancea.
Susținut puternic de Alexandru Macedonski, alergic și el la valori, Caion descoperă alte două plagiate. Scârbit de umilința trăită și sătul de nedreptăți, Caragiale decide să părăsească țara, mutându-se împreună cu familia la Berlin, în 1904.

# data[].attributes.body
Conflictul nuvelei este atât interior cât și exterior. Conflictul principal al nuvelei este cel interior susținut de Stavrache pe tot parcursul nuvelei, iar acesta reprezintă procesul său de înnebunire: evoluția temerii sale în obsesia pentru moartea fratelui său, iar în final demența. Conflictul său interior atinge un punct culminant, rupându-l complet de lumea reală. Întrebarea ”Gândeai c-am murit neică?” îi revine mereu în minte, terorizându-l constant, la fel ca și unele întâlniri imaginare cu fratele său, întâlniri în care au loc conflicte între cei doi.
Conflictul care încheie nuvela este unul exterior și reprezintă confruntarea dintre Stavrache(care își pierduse mințile) și fratele său, confruntare în care Stavrache încearcă să își omoare fratele. După acest acces de furie Stavrache este în sfârșit prins și legat, moment în care intră într-o stare tâmpă, cântând popește.

# data[].attributes.body
A fost publicată în anul 1898. Volumul din care face parte Caragiale Ion Luca - ''Nuvele'', Editura Cartex 2000, 2001, p.18-33.
În vreme de război este o nuvela de observație psihologică, cu vădite influențe naturaliste, datorită atenției pe care scriitorul o acordă factorului ereditar, după cum observă și criticul G. Călinescu: Există o țară ereditară  în familia în care un frate înnebunește, iar altul se face tâlhar ca popă și delapidator ca ofițer.
Tema nuvelei este obsesia. Fiecare capitol al nuvelei reprezintă un moment în intensificarea obsesiei până la nebunie a lui Stavrache.
Firul epic urmează linia unei compoziții clasice (expoziție, punct culminant și deznodământ), iar cele trei capitole, urmărind creșterea obsesiei lui Stavrache și transformarea ei în nebunie, creează o tipologie și compun un destin uman tragic aflat sub stăpânirea neiertătoare a unei tare ereditare (defect congenital).

# data[].attributes.body
Alături de Ioan Slavici, Ion Luca Caragiale este în literatura noastră creatorul nuvelei realist-psihologice.
Nuvela a apărut în anul 1898 și este o creație realist-psihologică, având puternice accente naturaliste. Naturalismul este curentul literar care, investigând realitatea, se preocupă mai ales de legile cauzale între fapte, prezentând nu atât tipologii, cât și cazuri patologice, pe care le analizează cu pricepere și meticulozitate.