# data[].attributes.body
Anerkendelse er at man anerkender den enkelte person for det han hun er, man anerkender og respektere altså de  grundlægende normer og værdier den enkelte har. Det er også meget vigtig når vi har med ældre og sårbare borgere at gøre at være opmærksom på stadig at rose og påskynde de mange resurser og færdigheder den enkelte stadig har.
Det er vigtigt at være opmærksom på anerkendelsen da det i samspillet med borgeren gør at borgeren får  opbygget et  stort og godt selvværd.
Selvværd er at acceptere sig selv som den man er, selv at kunne acceptere sine fejl og mangler.

Selvværd handler om, at være tilfreds med sig selv, at turde være den man er. Selvværd kommer inde fra en selv og kommer til udtryk ved indre motivation, ved at man viser ro, harmoni, glæde styrke og selvsikkerhed.En bedre mestring fører ofte til større selvværd.
Man er ikke født med selvværd men det kommer gennem det man lærer gennem livet.Lavt selvværd kan få store konsekvenser for vores livskvalitet.Det er sundt at udvikle et solidt og sundt selvværd.

# data[].attributes.body
https://mit.sosufyn.dk/mod/resource/view.php?id=87337

# data[].attributes.body
I stedet for at tage kanden fra Ole og sige at han skulle sætte sig tilbage til bordet ville jeg anerkende og rose ham for at han var så opmærksom på at han var tørstig og godt vidste hvor han kunne hente noget at drikke, nemlig at der
fandtes drikkelse i køleskabet. Jeg ville tage ham i hånden og gå tilbage til bordet sammen med ham og fortælle at det desværre ikke er godt hvis alle åbner køleskabet i øjeblikket pga. smitten med corona. Det er ikke sikkert han forstår hvad jeg mener pga hans dements, men han kan måske føle at jeg er der for ham, at jeg hjælper ham tilbage til bordet og skænke et glas saftevand til ham i stedet for at han selv skulle gå tilbage til bordet uden noget at drikke.

Jeg ville fordi Ole er dement, og derfor har svært ved at forstå sammenhængen, mellem corona smitte og det at mange bruger samme køleskab. så ville jeg sætte mig stille og roligt ned og være meget opmærksom på mit verbale og nonverbale kropssprog. Stille og roligt forklare ham hvorfor det er bedst for ham og alle øvrige beboere at det kun er personalet der tager ting i køleskabet. Jeg ville også rose ham for at han er god til at drikke så meget, men at det er vigtigt at han fremover altid henvender sig til personalet.

# data[].attributes.body
Man kan tænke hjernens opbygning på mange måder. Eksempelvis kan man opdele den i lille hjerne, pandelapper, tindninge lapper osv og forklare præcist hvad de enkelte hjernecentre bearbejder.
Men man kan også opbygge den på en mere overskuelig enkel måde.
Eksempelvis kan man dele hjernen op i 3 centre, hvor det første center kan ses som det første center hvor alle  sanseindtrykkene fra alle vores sanser skovles ind i hjernen af en stor fyrbøder med en stor skovl, den del kaldes sanse delen.

Den anden del af hjernen kaldet styrehjernen, er der en sekretær ansat som placere de forskellige sanseindtryk de rigtige steder. Men vores valgte borger Ole  har demens og hans sekretær har derfor svært ved at styre hans sanseindtryk de rigtige steder hen. Nogle af Oles sanseindtryk bliver også helt væk for sekretæren.

Den tredje del af hjernen kaldes for tænke hjernen. Der er der en kaptajn ansat som skal sørge for at de sanser og informationer hjernen har modtaget bliver anvendt fornuftigt, men fordi Ole har demens har hans kaptajn hjerne tit svært ved at sige og gøre det der er bedst for Ole derfor bliver Ole tit vred og ked af det og forstår ikke hvorfor han ikke selv må hente saftevand.

# data[].attributes.body
Da Ole var 32 år gammel, var han en general i hæren - højeste officergrad i rangen. Han havde ansvar for meget vigtige opgaver for Danmark,  manager for mange arbejdsopgaver og udviklede strategier, koordinering, hvilket er en del af jobbet, når man er personalelederen.

I 1940 blev Danmark besat af Tyskland. Danmark var hermed besat af den tyske besættelsesmagt indtil 1945.
Ole vokser op under besættelse, det er derfor han vælger at tjene sit land. Ole havde været ind i hæren indtil han blev en pensioneret general.

Ole blev gift med sin kone i 1950.
De har tilsammen 2 børn - en dreng og en pige.
Oles kone døde i 2010.

I 2011 flyttede Ole ind i plejecenteret i Langeskov, og jeg lærte Ole at kende, da jeg arbejdede der som vikar. Jeg hyggede mig tit med Ole. Specielt når der var solskin, ville jeg tage Ole og de andre borgere ude på terrassen, så vi kunne hygge os, drikke kaffe og spise kager sammen.

Vi har haft nogle god tider sammen.  Han fortalte mig nogle spændende historier om sig selv.
Jeg oplevede Ole som en venlig mand, meget aktiv og social, men er meget bestemmende.

2014 fik Ole diagnosen at han har Alzheimers demens, og desværre døde Ole i September 2020.

Alzheimers demens:

Den hyppigste demenssygdom som udgør over 70% af alle demenstilfælde.

Fremadskridende forringelse påvirker hjernen nerveceller.

Demens kan frembringe kraftige humørsvingninger.

Mentale færdigheden.

# data[].attributes.headline
Opmærksom på borgerens fysiske og psykiske.

# data[].attributes.subject
Opmærksom på borgerens fysiske og psykiske.

# data[].attributes.body
Vi skal være opmærksom på  hvad borgeren føler tænker, mener og ønsker.Vi skal være opmærksom på borgerens fysiske og psykiske tilstand.Især demente personer har svært ved at udtrykke sig, derfor skal vi være ekstra opmærksomme på fysiske og psykiske signaler fra dem.Man skal bruge anden udtryksform når man skal kommunikere med en dement, vi skal bruge både vores verbale og nonverbale kropssprog. Samtidig skal vi også være meget opmærksom på hvilket verbalt og nonverbalt kropssprog den demente sender da de ikke altid kan give udtryk for deres fysiske og psykiske behov på grund af deres kognitive funktionsnedsættelse. En god og positiv relation mellem borger og personale er vigtigt til at støtte vores borger og give dem opmærksomhed.

# data[].attributes.body
Plejehjemmet. Frokost tid:Jeg var ved at give mad ud til borgerne. Der havde jeg travlt, så Ole gik selv over til køleskabet for at hente mere saftevand til sig selv. Men da jeg så han tog saftevandskanden, tog jeg den fra ham. Da jeg tog fast på kanden rak han ud og gav mig en lussing og kaldte mig en “møgkælling”.Med en rolig stemme fortalte jeg ham at han ikke måtte slå, at jeg nok skulle hjælpe og var her for at hjælpe ham, så faldt han ned i temperamentet og satte sig ned på sin plads igen.
Min kollega gik også hen og sagde at han ikke selv måtte gå hen til køleskabet, og hente tingene, slå eller råbe ad os.Jeg ville ikke handle situationen på en anden måde, for det ville have kunne ophidset borgeren. Han har allerede demens, så han er ikke klar over hvad han havde gang i.
Om aftenen observerede jeg i systemet, om dagens forløb.