# data[].attributes.body
Segons la teoria atribucional de Heider o la teoria de l’atribució de Weiner, que evidencien que, depenent de si sentim que podem controlar les situacions o no, estarem més motivats per realitzar determinades conductes. És a dir, depèn de si la situació és dominada per nosaltres (control intern) o per factors situacionals (control extern).
Quan sentim que no podem controlar les situacions que ocorren al nostre voltant, pot passar que la nostra motivació disminueixi, perquè no ens sentim persones eficaces, la qual cosa afecta alhora la nostra autoestima

# data[].attributes.body
--> En las diferentes relaciones interpersonales y dependiendo de las distintas etapas evolutivas y de desarrollo humano, las prohibiciones generan diferentes reacciones; cualquiera de ellas, contrarias a lo que pretende la prohibición, generando atracción hacia aquello que nos prohíben.
-->Seguramente muchos de nosotros hemos hecho lo contrario de lo que se nos ha prohibido para hacer ver que somos dueños de nuestras decisiones. O hemos reforzado esa conducta al sentir amenazada nuestra libertad de actuación y de opinión. Tratamos de salvaguardar nuestra autonomía, y optamos por resistirnos a la persuasión.

# data[].attributes.body
Aplicar la inteligencia o ejercitar el entendimiento para adquirir el conocimiento de una cosa, aprender un arte o una profesión, memorizar el contenido de algo, etc.
Esta es la definición de la RAE de estudiar. Yo creo que estudiar es un concepto mucho más amplio y que hay que estudiar para ser algo en la vida.

# data[].attributes.body
Reforçament positiu: És un tipus del reforçament que provoca una conducta que s'obté a través d'un estímul positiu. Un reforç positiu és un premi que incrementa la probabilitat que la conducta es repeteixi. Quan un nen petit passa d'emetre sons a articular alguna paraula, la reacció positiva de l'ambient actua com a reforç positiu. Com a resultat, el nen tendirà a repetir les paraules. Els reforçaments positius poden ser primaris o biològics (els relacionats amb el plaer físic) o bé secundaris (èxit social, diners, notes...)

Reforçament negatiu: El mecanisme del reforçament negatiu és complex. Perquè es produeixi cal que la persona rebi un estímul negatiu constant i que només es pot evitar amb una conducta. Un exemple seria el plor continuat per part d'un nen per tal d'aconseguir que la seva mare l'agafi en braços: el plor actuaria com a reforç negatiu que la mare intentaria evitar fent el que el nen vol. Seria la tècnica bàsica del torturador: el dolor que s'infringeix al torturat actua com a reforç negatiu que només es pot evitar amb una conducta

# data[].attributes.body
La discriminación entre los seres humanos tiene una raíz antropológica, es decir, es parte de lo que nos define como animales de cierta especie y esta asociado a la selección natural.  Se trata de un instinto que se refleja en las personas de cualquier edad, por ejemplo, en los juegos y deportes se trataran de reunir los mayor dotados y de mejores cualidades, ya que ha nadie nos gusta perder. Lo mismo ocurre entre los que comparten las mismas costumbres, razas y religiones. Inclusive, los mismos defectos físicos o infortunios.

El mismo refrán popular lo describe: “Siempre habrá un roto para un descocido”.

Desde ese punto de vista la discriminación es algo natural, que se da aún sin que nos demos cuenta. Los niños no son ajenos a esta condición y en cuanto ven a un compañerito “diferente” en el jardín de niños, le preguntan directamente porqué esta tan chaparro, porque su piel es más oscura o porque no habla como todos.

Cuando los niños marcan las diferencias de manera tan natural y espontánea los adultos nos sentimos apenados y tratamos de “suavizar” la situación. Generalmente lo único que logramos es empeorar las cosas.

Nosotros les transmitimos nuestros prejuicios, nuestros frenos y también nuestros miedos y hacemos que la diferenciación se vuelva discriminación.

-Kiara G.

# data[].attributes.body
misión es la abstención de hacer o decir algo. También es una falta, un descuido o una negligencia por parte de alguien encargado de realizar una tarea y que no la realiza.

# data[].attributes.body
La paraula aprovació permet donar compte del consentiment, conformitat o assentiment que un individu dóna o sosté sobre determinada situació o qüestió o també sobre un individu.

El concepte d'aprovació sol aplicar-se a instàncies del consentiment o assentiment respecte d'una doctrina, una idea, una proposta o d'una opinió, per tant, es tracta d'un terme sovint emprat a instàncies de l'àmbit polític.

Un altre àmbit en el qual també s'empra recurrentment el terme aprovació és en l'acadèmic, ja que a instàncies d'un examen o avaluació, a l'obtenció d'una qualificació positiva se la denomina aprovació.
És a dir, si bé molts sistemes utilitzen la metodologia dels números per a qualificar les avaluacions o exàmens dels alumnes, de l'1 al 10 normalment, també és comú que s'apliqui la metodologia que consisteix en aprovat o desaprovat.

# data[].attributes.body
En aquest cas la

teoria de l'aprenentatge social, es la que relaciona el concept d'aprenentatge am el de conducta. Aquesta teoria pertanyent a la psicologia, diu que  les persones aprenen noves conductes mitjançant el reforç o càstig, o mitjançant l'aprenentatge observacional dels factors socials del seu entorn.

aquesta es centra sobretot en quatre  "mètodes": el conductisme,
El condicionament clàssic, l'instrumental i el operant.
Conductisme:  és un dels corrents psicològics que ha intentat descriure quins són els mecanismes que segueixen els organismes per assolir o canviar un comportament el conductisme Considera que l'aprenentatge és de condicionament estímul-resposta (ER).
Condicionament clàssic:   Desenvolupat pel científic rus Ivan Pavlov, el condicionament clàssic és el primer tipus d'aprenentatge en el qual un organisme respon a un estímul ambiental. Aquesta tècnica la va demostrar fent el famos experimento on va condicionar a un gos perque salivara cada vegada que feia sona una campana, ja que el gos ho associava amb la ingesta de menjar.
Condicionament instrumental:
El terme condicionament instrumental va ser introduït per Edward Thorndike i suggereix que la conducta serveix d'instrument per aconseguir un fi. És una forma d'aprenentatge mitjançant el qual un subjecte té més probabilitats de repetir les formes de conducta que comporten conseqüències positives i, per contra, menys probabilitats de repetir les que comporten conseqüències negatives.
Condicionament operant:
Un dels conductistes contemporanis més destacat en l'estudi de l'aprenentatge va ser BF Skinner. La seva proposta sobre el condicionament operant va funcionar amb eficiència en animals i va estimar que la seva aplicabilitat en nens i joves seria reeixida. Per a Skinner, el canvi d'actuació en l'aprenentatge, es tradueix com un canvi de conducta, la qual no és més que el moviment d'un organisme en un marc de referència; per això l'aprenentatge és un canvi de les probabilitats de respostes, el qual es produeix pel condicionament operant.

# data[].attributes.body
Un error es algo equivocado o desacertado. Puede ser una acción, un concepto o una cosa que no se realizó de manera correcta. En la matemática y en la física, el error es la diferencia que surge entre una medición y la realidad

# data[].attributes.headline
Exemples de reforç negatiu a la vida quotidiana:

# data[].attributes.subject
Exemples de reforç negatiu a la vida quotidiana:

# data[].attributes.body
-Primer cal definir el concepte de reforç negatiu: és aquell que per una conducta, sigui positiva o negativa et prenen una cosa.(tant si et portes malament, en el cas que et prenguin el mòbil com en el cas que tinguis una conducta bona que prenguin el peix que no et vols menjar.) alguns exemples d'aquest reforç negatiu en les aules són: -Treure punts de la nota final per un mal conducte a l'aula. -Treure un exàmen que s'havia posat per una bona conducte de l'aula. -Una amenaça de prendre't el mòbil per haver-ho utilitza't a classe.

http://lamagiadelorientador.blogspot.com/2013/03/refuerzo-positivo-vs-refuerzo-negativo.html

# data[].attributes.body
Procesos del aprendizaje:
-Atención
-Retención
-(Reproducción)
-Motivación

La reproducción es la ejecución de la conducta que se había memorizado; podemos conceptualizar este proceso como la creación de un esquema de actuación. La retroalimentación que recibimos por parte de otras personas modula significativamente las características concretas de la reproducción conductual.

# data[].attributes.body
- Lebenswelt o el món de la vida es l'entorn immediat de l'educador socuial,  , on la majoria de les accions passen tan ràpid, que no podem aturar-nos a reflexionar, i encara menys a planificar, no pas mentre succeeixen.
És interessant tenir present, tal com ens planteja Mèlich, que les relacions socials en el lebenswelt (món de la vida) tenen a veure amb el vorwelt (món del passat) determinat i prefixat; amb el mitwelt (món del present) que és on tenen lloc les accions socials i les pedagògiques; i amb el nachwelt (món del futur) que és indeterminat i indeterminable, afirmacions que no pot obviar cap educador social en el seu exercici professional.
- Les accions socials es diferencien bàsicament de les pedagògiques perquè les darreres, tenen una intencionalitat (latent o manifesta). La intencionalitat latent es la que consisteix l'adquisició del coneixement de manera incosncient i es la que més abunda en la vida quotidiana, mentre que la intencionalitat manifesta busca ensenyar alguna cosa de manera concient. Sobre les ensenyances en la vida quotidiana, es a dir, de manera intencional latent per ejemple saber cuinar algun plat tipic a casa teva que has vist com es fa pero ningú t'ha ensenyat a fer-ho.

# data[].attributes.headline
Exemples de reforç positiu a la vida quotidiana 

# data[].attributes.subject
Exemples de reforç positiu a la vida quotidiana 

# data[].attributes.body
El reforç positiu com per exemple els premis, solen ser una manera habitual d’estimular l’aprenentatge en els nens. Aprenem experimentant les conseqüéncies  positives o negatives que passen després d’una conducta. Per exemple, si recullo l’habitació els dissabtes pel matí, com a premi la mare  em deixa quedar amb els amics . La conducta es mantindrà si les conseqüències són positives per al nen.

# data[].attributes.body
Operació de prova per a veure si una cosa respon al seu objecte, a la seva destinació.

# data[].attributes.body
L' atenció es pot definir com la capacitat de seleccionar i concentrar-se en els estímuls rellevants. És a dir, l'atenció és el procés cognitiu que ens permet orientar-nos cap als estímuls rellevants i processar-los per respondre. Aquesta capacitat cognitiva és de gran importància, ja que la fem servir cada dia.

L’ atenció com el procés actiu de l’aprenentatge: https://psicopedia.org/7179/atencion-proceso-activo-del-aprendizaje/

# data[].attributes.body
Generalització és un element fonamental de la lògica i el raonament humà. És la base essencial de tota inferència deductiva vàlida. El concepte de generalització té àmplia aplicació en moltes disciplines, de vegades tenint un significat especialitzat segons el context. En l'aprenentatge és aquell fenomen pel qual s'obté una resposta a un estímul, també en presència d'estímuls similars. Terme utilitzat per la Psicologia conductista. Es refereix a el fet que les respostes condicionades no només es donen davant l'estímul condicionat, sinó també davant l'aparició d'estímuls similars associats temporalment amb l'estímul condicionat. Tendència a presentar alguna resposta apresa per determinat tipus de condicionament davant estímuls que no van ser presentats en el moment del condicionament. En altres paraules una persona pot comportar-se de manera similar en ambients nous com en els que ja coneix.

# data[].attributes.body
Podem relacionar la retenció amb la memòria, ja que aquests estímuls que rebem poden modificar el nostre comportament de manera continuada en el temps.

Entenem per retenció l’acte de conservar alguna cosa que hauria de ser retornada, ja que no ens pertany.  Per tant, crec que el fet de retenir segons quins estímuls pot resultar perjudicial per nosaltres, degut a que es tracta de canvis en l’entorn als quals hem d’anar adaptant-nos segons venen.

Com podem veure a la fotografia, els estímuls que rebem poden venir de diversos àmbits i per diversos sentits.

# data[].attributes.body
Allò que serveix per fer més forta o resistent alguna cosa o persona donant-li suport principalment emocional.
Pedro

# data[].attributes.body
L'aprenentatge mitjançant aquest métode, consisteix en estimular a la persona amb algun reforç.

Hi ha dos tipus de reforç, el reforç primari i el secundari.

el primari tracta sobre que l'estimul aplicat no es necesariament dependent d'una ensenyança abans establerta, sino que aquest es pot utilitzar en cualsevol cas.

Els secundaris reforçen coneixements ja establerts o també poden reforçar els primaris.

Aquests poden ser tant positius com negatius.

# data[].attributes.body
Omisión es la abstención de hacer o decir algo. También es una falta, un descuido o una negligencia por parte de alguien encargado de realizar una tarea y que no la realiza.

Consistente en dejar de hacer dolosamente o con culpa lo que es mandado hacer por la ley y siempre que la transgresión sea prevista y penada por una ley penal.

También se conoce como omisión propia, ya que el delito cometido es la 'propia' omisión. Por ejemplo, si una persona ante un accidente de tráfico con víctimas y pudiendo hacerlo, no presta auxilio

Los ius- penalistas, en su mayoría, admiten dos clases de omisión:

la omisión propia o simple y

la omisión impropia o comisión por omisión.

# data[].attributes.headline
Premis i càstigs: ni funcionen ni eduquen.

# data[].attributes.subject
Premis i càstigs: ni funcionen ni eduquen.

# data[].attributes.body
“Sovint castiguem o premiem perquè ens resulta la manera més fàcil d’estimular una conducta o d’evitar que es repeteixi, tot i que moltes vegades no funciona”

ALBA CASTELLVÍ

Mestra i mediadora de conflictes.

Sònia Montoro és educadora en una escola bressol. Fa 20 anys que treballa amb infants i està convençuda que sense premis ni càstigs s’afavoreix l’automotivació del nen, és a dir, que l’infant faci les coses només per la seva pròpia satisfacció.

# data[].attributes.body
A nivell psicològic, la motivació és un procés intern (un estat mental) que activa, dirigeix i ens permet mantenir una conducta adequada per a la consecució d’un objectiu concret.
● Primer punt: per motivar-nos, cal tenir un objectiu concret. És també un mecanisme de resposta que té en compte el balanç entre les necessitats i les demandes de cada moment, i ens energitza i vigoritza perquè puguem realitzar les accions adequades a aquestes necessitats.
● Segon punt: l’objectiu que ens marquem, ha de respondre a una necessitat o a una demanda concreta. Per tant, en qualsevol aprenentatge o procés educatiu, per motivar hem de generar necessitats

Penso que perquè hi hagi una motivació que ens porti una satisfacció cal marcar objectius

# data[].attributes.body
Las personas por lo general siempre asocian la memorización con el aprendizaje que aunque pueden ir de la mano... no siempre es así.
En primer lugar, debo definir cada concepto para establecer las diferencias las diferencias y semejanzas. La memorización es entendida como la retentiva de información para repetirla de forma literal y el aprendizaje es la integración de una información a nuestra psique para acceder a ella en cualquier momento.
La memoria es utilizada todos los días para diferentes actividades cotidianas esto con el fin de facilitarnos las cosas, memorizamos en el instituto, en el trabajo, en casa, etc. Esto no significa que se lo más óptimo debido a que la memoria tiene el problema de que falla y falla mucho más de lo que nos imaginamos, por tanto decimos que la sociedad está acostumbrada a memorizar pero no a aprender.
Aunque la memoria también es muy importante para el aprendizaje debido que desde el proceso de memorización el cerebro escoge lo más importante para integrarlo como aprendizaje y desechas aquellas memorias que no serán de utilidad en el futuro.
En conclusión, la memoria y el aprendizaje no siempre van de la mano debido a la definición propia de las palabras, pero debemos de entender que una depende la otra.

# data[].attributes.body
Una cámara de condicionamiento operante (conocida también como caja de Skinner) es un instrumento de laboratorio utilizado en análisis experimental del comportamiento para estudiar el comportamiento de los animales.

La caja diseñada por Skinner se basa en los siguientes elementos: Una palanca situada en el interior de la jaula que el animal ha de pulsar para obtener comida y que está automáticamente conectada al mecanismo que dispensa la pequeña bolita de comida que caerá dentro comedero situada junto a la palanca.

El condicionamiento instrumental o condicionamiento operante es un tipo de aprendizaje que sucede cuando los hechos son un resultado directo de la conducta del individuo. Es decir, mediante el condicionamiento instrumental, las acciones o conductas de un individuo pueden ser modificadas por sus consecuencias.

# data[].attributes.body
ñ-L'extinció, en psicologia, és un procediment per fer que una conducta disminueixi o fins i tot desaparegui. En termes educatius s'usa contingentment, per tant, a conductes no desitjables.

-L'extinció dins el condicionament instrumental és el procés contrari a l'adquisició.

-El procediment de l'extinció consisteix en l'omissió de recompensa davant la conducta la desaparició s'està treballant.

# data[].attributes.headline
Recuperación Espontánea -> Claudia Fernández 

# data[].attributes.subject
Recuperación Espontánea -> Claudia Fernández 

# data[].attributes.body
En termes generals es refereix a la reaparició d'una resposta condicionada després d'un interval de temps o retenció.

(Retorn de la resposta condicionada)

Aquesta, ocorre quan aquesta, temporalment torna sense un entrenament personal.

Exemple: Cuán per exemple et reuneixes amb els teus antics companys de clase i recordes costes relacionades amb ells.

O

Cuan un nen petit et parla sobre les arrels cuadrades, encara que tu no les estudiis ja i les  has donat fa temps, t'enrecordes en aquell instant d'elles.

# data[].attributes.body
els jocs d'atzar són simples jocs en què la possibilitat de guanyar o perdre depèn bàsicament de l'atzar, històricament, per resoldre certs jocs d'atzar de la seva època, a mitjans del segle XVII, es considera l'origen de la branca de les matemàtiques anomenada probabilitats.
Ejemplos: Loteria, bingo

Iria

# data[].attributes.body
Un reforç/estímul positiu és aquell que afavoreix la reiteració de la conducta a partir de la concessió d'un premi o d'algun tipus de gratificació. El reforç negatiu, en canvi, implica l'eliminació d'un estímul negatiu per evitar la repetició de la conducta.
Exemples de reforç positiu en l'educació dels nens:
- Estàs guardant les joguines genial!
- Estàs fent un gran esforç menjant el sopar, ¡a per l'últim mos!
- Estàs fent una gran feina!

Característiques del reforçament positiu:
- Fa més probable una conducta.
- Utilitza estímuls agradables
- S'ha d'utilitzar d'una manera concreta.
Tipus de reforçadors/estímuls positius:
- Reforços naturals: quan la pròpia acció que es vol fomentar té una recompensa natural
- Reforços socials: ús d'expressions o comportaments que mostrin aprovació
- Reforços tangibles: ús de premis físics, que poden variar enormement quant a la seva naturalesa
- Reforç simbólic: implica l'ús de premis que realment no tenen cap valor, però que més 🤬 poden ser intercanviats per un reforç tangible

Paula Fernández.

# data[].attributes.headline
Exemples de reforç negatiu a la vida quotidiana:

# data[].attributes.subject
Exemples de reforç negatiu a la vida quotidiana:

# data[].attributes.body
Primer podem definir que es un reforç negatiu: Es aquell que per una conducta incorrecta o no conveniet et prenen algo per aquesta conducta ja sigui positi

# data[].attributes.body
El modelatge és una tècnica, emprada en intervencions psicològiques, per adquirir noves respostes o conductes que es troben absents o presents d'una manera molt incipient. Es tracta d'afavorir el desenvolupament gradual d'una conducta mitjançant el fet de reforçar, repetidament, millores petites, o aproximacions a la conducta final (objectiu). Es tracta de reforçar la millora, no pas la perfecció.

Hi han diversos tipus de modelatge que es classifiquen en funció de moltes variables diferents, com la dificultat de la conducta a imitar, la capacitat de el model o l'adequació social de l'comportament, desde tècniques actives i passives, individualment o grupalment.

# data[].attributes.body
Un estímul és qualsevol canvi en l'ambient intern o extern d'un organisme que en provoca una modificació en l'activitat. Un estímul també és capaç de desencadenar la reacció d'un individu, com per exemple unes olors determinades, l'aparició d'un enemic o el contacte amb el mànec d'un cassó massa calent.