# data[].attributes.body
Ahmintahäiriö (BED eli binge eating disorder) on syömishäiriön muoto, jonka ulospäin näkyvänä oireena on se, että sairastunut syö kerralla suuria määriä ruokaa mutta ei bulimikon tavoin tyhjennä elimistöään oksentamalla.
Ahmintahäiriössä psyykkisen pahoinvoinnin ”itsehoitona” (tietoisesti tai tiedostamatta) käytetään ruokaa ja syömistä.
Syömisellä aiheutetaan fyysinen paha olo, joka on tuttu, turvallinen, helpommin siedettävä kuin psyykkinen paha olo, jonka käsittelyyn ei ole terveitä keinoja.

# data[].attributes.body
Ahminnalla viitataan kohtauksenomaiseen syömiseen, jossa kerralla syödään lyhyessä ajassa selvästi enemmän kuin normaalisti ja enemmän kuin useimmat muut ihmiset söisivät vastaavassa tilanteessa. Lisäksi ahmimiseen liittyy keskeisesti hallinnan menettämisen tunne eli tunne siitä, ettei syömistä voi keskeyttää, kun se on kerran alkanut. Ahmiessa syödään suuria määriä, vaikkei olisi nälkä, syömisnopeus voi olla hyvin suuri ja syöminen on lähes pakonomaista toimintaa. Yleensä ahmiminen tapahtuu yksin muilta salassa, koska ahmitut ruokamäärät ovat joko sisällöllisesti tai määrällisesti hävettäviä

# data[].attributes.body
- Ahmintahäiriön syystä ei ole varmaa tietoa. Monilla poikkeuksellinen syöminen on kuitenkin alkanut jo lapsena.  Taustalla saattavat olla esimerkiksi stressitekijät, kuormittava elämäntilanne, tunne-elämän vaikeudet tai itsetunto-ongelmat.
- Kuurilaihdutteleminen pahentaa ahmintataipumusta. Toiveena voi olla keventyä esimerkiksi 5–10 kiloa pois, mutta painonpudotus laukaiseekin syömishäiriön.
- Ahmintahäiriöstä kärsivillä todetaan tavallista enemmän myös muuta psyykkistä oirehtimista. Näitä ovat yleinen alakulo ja masentuneisuus, ahdistuneisuus, mielialan aaltoilu ja psyykkinen haavoittuvuus.

# data[].attributes.body
Hoito Binge-syömishäiriön hoidon tavoitteena on vähentää syömistä ja saada aikaan terveellisiä ruokailutottumuksia. Koska runsas syöminen voi olla niin kietoutunut häpeään, huonoon minäkuvaan ja muihin negatiivisiin tunteisiin, hoito voi myös ratkaista näitä ja muita mielenterveysongelmia, kuten masennusta. Saamalla apua syömiseen, voit oppia tuntemaan itsesi paremmin hallitsevaksi syömistäsi.

# data[].attributes.body
Ahmintahäiriön hoito nojaa syömisrytmin säännöllistämiseen ja toistuvan kuurilaihduttamisen lopettamiseen. Potilas ohjataan säännölliseen ateriarytmiin, riittävään syömisen määrään ja monipuoliseen ruokavalioon (= täsmäsyöminen). Täsmäsyömisen avulla ahmintakohtausten ruokamäärät saadaan pienenemään ja ahmintataajuus harvenemaan. Ruokapäiväkirjan tai syömisrytmipäiväkirjan pitäminen auttaa käytännön syömisensäätelyä, ja se myös opettaa toipumisen kannalta tärkeitä itsehavainnointitaitoja.

Lääkehoito saattaa hieman vähentää ahmintaa lyhytaikaisesti lumeeseen verrattuna, mutta ei paranna psykoterapian tehoa ahmintahäiriön hoidossa.

# data[].attributes.body
www.terveyskirjasto.fi
Ahmintahäiriö – Wikipedia

# data[].attributes.body
Lihavuuden leikkaushoitoa (lihavuusleikkaus, laihdutusleikkaus, lihavuuskirurgia) käytetään valikoiduille hyvin ylipainoisille potilaille. Leikkauksessa mahalaukkua muovataan siten, että voidaan syödä vain pieniä suupaloja kerrallaan hitaasti. Leikkauksen jälkeen laihdutaan siksi, että energian (kaloreiden) saanti ruoasta vähenee. Suomalaisessa terveydenhuollossa tehdään noin 1 000 lihavuusleikkausta vuodessa.

Potilaiden valinta lihavuuden leikkaushoitoon

Lihavuuden hoitosuosituksessa määritellään tarkoin, milloin leikkausta on mahdollista käyttää lihavuuden hoitoon. Leikkaukseen voidaan ryhtyä, kun seuraavat ehdot täyttyvät:

Painoindeksi (ks. laskuri 1) vähintään 40 terveellä henkilöllä tai vähintään 35 henkilöllä, jolla on laihduttamista edellyttävä sairaus. Tyypin 2 diabeteksessa on mahdollista käyttää leikkaushoitoa jo painoideksistä 30 alkaen, jos sokeriarvoja ei muuten saada kuntoon.

Ikä 18–65 vuotta

Leikkaus ei voi olla ensimmäinen lihavuuden hoitokeino. Edellytyksenä leikkaukselle on, että henkilö on aiemmin asiantuntevan ammattilaisen ohjauksessa onnistunut pudottamaan 5 % painostaan.

Potilaan arvioidaan kykenevän muuttamaan syömistottumuksia leikkauksen edellyttämällä tavalla. Esimerkiksi vaikea lihavuuteen liittyvä ahmintahäiriö (ks. «Ahmintahäiriö (BED)»1) tai alkoholiongelma ovat esteitä leikkaukselle.

# data[].attributes.body
Lähes kaikki ahmivat silloin tällöin. Tällainen satunnainen ahminta on harmitonta. On paikallaan erottaa ylensyöminen ja ahmiminen toisistaan: ylensyömisen voi halutessaan keskeyttää, kun taas ahmintakohtaukseen kuuluu tunne, ettei ahminnan aikana pysty hallitsemaan syömistään.

Varsinainen ahmintahäiriö on kyseessä vasta silloin, kun huomattavan suurten ruokamäärien ahminta on kohtauksittaista ja se toistuu keskimäärin viikoittain (vähintään kerran viikossa) ja kun sitä on jatkunut useamman kuukauden.

Lisäksi ahmintahäiriödiagnoosiin edellytetään, että siihen liittyy joitakin seuraavista oireista: ahminnan salaaminen muilta tai huomattavan suuri syömisnopeus, syöminen ähkyyn asti, vaikkei ole edes nälkä, sekä voimakasta itseinhoa, masentuneisuutta, syyllisyyttä ja itsensä halveksuntaa. Ahmintaoire aiheuttaa voimakasta ahdistuneisuutta.

Ahmintahäiriö on hyvä erottaa tunnesyömisestä, joka on tunteiden säätelyyn tai niiden siedettävämmäksi tekemiseen tähtäävää syömistä.