# data[].attributes.headline
תפילה\ אברהם חלפי

# data[].attributes.subject
תפילה\ אברהם חלפי

# data[].attributes.body
אֵינֶנִּי יוֹדֵעַ מִילִּים מֵהֶן נוֹלֶדֶת תְּפִילָּה.

כָּל הַמִּילִּים אָבְדוּ בְּקוֹלִי וְהָיוּ כְּאִלְּמוֹת אֲפֵלָה.

אַךְ עֲדַיִן רוֹאוֹת עֵינַי זוֹהַר עֵינָיו שֶל יֶלֶד.

וְעוֹד רוֹאוֹת עֵינַי כּוֹכָב אֵין דוֹמֶה לוֹ בַּזֹּהַר.

וְאִמָּהוֹת דְּאוּגוֹת-פָּנִים נוֹהֲגוֹת אֶל הָאוֹר יַלְדֵיהֶן הַקְּטָנִּים.

מַה יִהְיֶה עֲלֵיהֶם? מַה יִהְיֶה?

שִמְעוּ שִׂמְחָתָם הַנּוֹשֶמֶת כְּאָבִיב,

שֶנִּדְמֶה כִּי לֹא יַחֲלוֹף עַד עוֹלָם.

כָּרוֹעַ אֶכְרַע לִפְנֵי דְּמוּת אֱלֹהִים

אַף אִם מֵעֵינַי נֶעְלָם.

אַל-נָא תָּרַע לַתְּמִימִים,

הֵם אֵינָם יוֹדְעִים מַדּוּעַ בָּרָק פּוֹגֵעַ בְּעֵץ הַנּוֹשֵׂא אֶת פִּרְיוֹ לְתֻמּוֹ.

אַל-נָא תָּרַע לַתְּמִימִים.

הֵם אֵינָם יוֹדְעִים מַדּוּעַ אָדָם מְחַלֵּל אֶת צַלְמוֹ.

אֵינֶנִּי יוֹדֵעַ מִילִּים מֵהֶן נוֹלֶדֶת תְּפִילָּה.

כָּל הַמִּילִּים אָבְדוּ בְּקוֹלִי וְהָיוּ כְּאִלְּמוֹת אֲפֵלָה.

(מתוך הקובץ "כאלמונים בגשם", הוצאת "הקיבוץ המאוחד

# data[].attributes.body
מביאים רק את החלק הראשון של הסיפור (הדילמה) ושואלים מה הם היו עושים, ולמה. אח"כ מביאים את סוף הסיפור. אפשר לקחת להרבה כיוונים, הבאתי בהקשר חברתי. גם בהקשר ה"שגעון" (איזה שגעונות יש בחיים שלנו? האם אנחנו אוכלים מהתבואה או לא? דיברתי ספציפית על המידע שזורם ברשתות החברתיות ועל שיתופים למיניהם, ובכלל על מינון של חשיפה לתקשורת). הרחבנו על הסימן- אני לא יכול לראות את המצח של עצמי, פתרון שמחייב עוד אדם

# data[].attributes.attachment_link.title
התבואה המשגעת

# data[].attributes.headline
האמנם/ לאה גולדברג

# data[].attributes.subject
האמנם/ לאה גולדברג

# data[].attributes.body
עוד לא חשבתי מה לעשות איתו, אבל הוא נכתב על רקע השאלה איך אפשר לכתוב על זוועות השואה. גם ההקשר וגם התוכן , מתאימים. נראה לי שאנסה במגמת י"א מתישהו

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
איך אפשר לכתוב על זוועות השואה? הסיפור מאחורי אחד השירים המפורסמים והנוגעים ללב שחיברה לאה גולדברג

הַאֻמְנָם עוֹד יָבוֹאוּ יָמִים בִסְלִיחָה וּבְחֶסֶד,

וְתֵלְכִי בַּשָּׂדֶה, וְתֵלְכִי בּוֹ כַּהֵלֶךְ הַתָּם,

וּמַחֲשׂוֹף כַּף-רַגְלֵךְ יִלָּטֵף בַּעֲלֵי הָאַסְפֶּסֶת,

אוֹ שִׁלְפֵי-שִׁבֳּלִים יִדְקְרוּךְ וְתִמְתַּק דְּקִירָתָם.

היא גדלה בקובנה שבליטא, נדדה ברחבי רוסיה כפליטה יחד עם הוריה בזמן מלחמת העולם הראשונה, ועם עליית הנאצים לשלטון בינואר 1933 הייתה דוקטורנטית לשפות שמיות בגרמניה. חוויה זו שכנעה אותה סופית להגר לארץ ישראל, ובעזרתו של המשורר אברהם שלונסקי הצליחה להשיג סרטיפיקט ולעלות ארצה כשנתיים לאחר מכן. גולדברג אמנם עזבה את אירופה, אך המשיכה להתעמק בתרבות האירופית ולעקוב בדריכות אחר המאורעות הגדולים המתרחשים ביבשת הולדתה.

מחויבות המשורר בזמן מלחמה

שבוע מפרוץ מלחמת העולם השנייה, פרסמה גולדברג רשימה בשם "על אותו נושא עצמו" בעיתון "השומר הצעיר". היא הקדישה את רשימתה לשאלת מחויבות המשורר בזמן מלחמה. הייתה זו רשימת תגובה כנגד מאמר מערכת שהתפרסם בעיתון בריטי נחשב, בו קראה מערכת העיתון למשוררי אירופה למלא את חובתם המוסרית והאמנותית ולחבר שירי עידוד ללוחמים.

כמי שחוותה את מלחמת העולם הראשונה על בשרה וראתה את התגייסות המשוררים לעידוד הלחימה, הרגישה גולדברג כי המלחמה, כל מלחמה, משכיחה מבני האדם "כמה דברים בעולם, פשוטים ופרימיטיביים." היא ביקשה להזכיר לקוראיה את עדיפות החי על המת "(ואפילו הם גיבורים) בשדה הקטל", את האמונה כי "נעים יותר לשמוע את השירה הטיפשית ביותר של גן ילדים מאשר את קולות התותחים מן הטיפוס המשוכלל ביותר" וכי "לעולם יהא שדה שיבולים טוב ויפה משממה שעברו עליה הטנקים, ואפילו מטרתם של הטנקים הללו נשגבה ביותר". על כן, אסור למשורר לעודד את המלחמה בשירתו.

הידרדרות העולם הנאור לתהומות הברבריות הוא בדיוק הזמן שבו אסור "למשורר לשכוח את הערכים האמיתיים של החיים. לא רק היתר הוא למשורר לכתוב בימי מלחמה שיר אהבה אלא הכרח, משום שגם בימי מלחמה רב ערכה של האהבה מערך הרצח." רשימת התגובה של גולדברג עוררה הדים ונתקלה בלא מעט התנגדות - גם מצד מכריה ועמיתיה של גולדברג, אך היא סירבה לזוז מעמדתה הפציפיסטית.

ביולי 1942 הוזמנה גולדברג לכינוס אגודת הסופרים העבריים, בו הוחלט על הוצאת קובץ שירים "בַּסַּעַר". אף על פי שחלפו פחות משנתיים מפרסום רשימתה והדיון הספרותי בשאלת התגייסות המשורר סירב לגווע, הסכימה גולדברג לתרום שיר עבור הקובץ. בנסיבות אלה נולד ככל הנראה שירה "האמנם עוד יבואו ימים".

אם נדמה היה כי פרסום השיר בקובץ ה"מוגש לחייל ולחיילת העברים מאת סופרי ארץ-ישראל" הוא בגידה בעקרונותיה ההומניסטיים, קריאה צמודה בשיר מלמדת שאין דבר רחוק מן האמת.

האמנם עוד יבואו ימים

הַאֻמְנָם עוֹד יָבוֹאוּ יָמִים בִסְלִיחָה וּבְחֶסֶד,
וְתֵלְכִי בַּשָּׂדֶה, וְתֵלְכִי בּוֹ כַּהֵלֶךְ הַתָּם,
וּמַחֲשׂוֹף כַּף-רַגְלֵךְ יִלָּטֵף בַּעֲלֵי הָאַסְפֶּסֶת,
אוֹ שִׁלְפֵי-שִׁבֳּלִים יִדְקְרוּךְ וְתִמְתַּק דְּקִירָתָם.

אוֹ מָטָר יַשִּׂיגֵךְ בַּעֲדַת טִפּוֹתָיו הַדּוֹפֶקֶת
עַל כְּתֵפַיִך, חָזֵךְ, צַוָּארֵךְ, וְרֹאשֵׁךְ רַעֲנָן.
וְתֵלְכִי בַּשָּׂדֶה הָרָטֹב וְיִרְחַב בָּך הַשֶּׁקֶט
כָּאוֹר בְּשׁוּלֵי הֶעָנָן.

וְנָשַׁמְתְּ אֶת רֵיחוֹ שֶׁל הַתֶּלֶם נָשֹׁם וְרָגֹעַ,
וְרָאִית אֶת הַשֶּׁמֶשׁ בִּרְאִי הַשְּׁלוּלִית הַזָּהֹב,
וּפְשׁוּטִים הַדְּבָרִים וְחַיִּים, וּמֻתָּר בָּם לִנְגֹּעַ,
וּמֻתָּר, וּמֻתָּר לֶאֱהֹב.

אַתְּ תֵּלְכִי בַּשָּׂדֶה. לְבַדֵּךְ. לֹא נִצְרֶבֶת בְּלַהַט
הַשְּׂרֵפוֹת, בַּדְּרָכִים שֶׁסָּמְרוּ מֵאֵימָה וּמִדָּם.
וּבְיֹשֶׁר-לֵבָב שׁוּב תִּהְיִי עֲנָוָה וְנִכְנַעַת
כְּאַחַד הַדְּשָׁאִים, כְּאַחַד הָאָדָם.

"האמנם עוד יבואו ימים" בלט כבר באותה תקופה בתור שיר פרטי שנעדר ממנו כמעט כל אזכור לתופת או לגורל הקיבוצי של עם ישראל. בעוד המשורר נתן אלתרמן חיבר אפוסים מצמררים על גורל העם היהודי, אברהם שלונסקי קונן על הגזע שאליו הוא משתייך ואורי צבי גרינברג קרא לנקמה יהודית בצלב, בחרה גולדברג נתיב אחר. היא עקבה בשירהּ אחר אישה המייחלת ליום שבו יחזרו החיים אל פשטותם; יום שבו יהיה מותר שוב לאהוב; יום שבו זכר הזוועות, האימה והדם כבר לא יצרבו בלהט.

אפילו לנוכח הידיעות על הטבח שנעשה בבני עמה, ועל הזוועות שעוברים מיליוני אנשים הנלחמים ומתים בזירות הרבות, שמרה גולדברג על מסר אוניברסלי-הומני, מסר הנוכח בכל יצירתה. שאיפתה הגדולה של הגיבורה בסוף השיר הוא חזרה למצב בראשיתי: " כְּאַחַד הַדְּשָׁאִים, כְּאַחַד הָאָדָם."

# data[].attributes.attachment_link.title
"האמנם עוד יבואו ימים?": לאה גולדברג כותבת על היום שבו יהיה שוב מותר לאהוב

# data[].attributes.attachment_link.description
איך אפשר לכתוב על זוועות השואה? הסיפור מאחורי אחד השירים המפורסמים והנוגעים ללב שחיברה לאה גולדברג

# data[].attributes.headline
מאה מילים פשוטות/ אריאנה הרן – 

# data[].attributes.subject
מאה מילים פשוטות/ אריאנה הרן – 

# data[].attributes.body
אפשר לעשות משהו דומה לתרגיל הקודם ואפשר לדבר על הכוח של פשוט בימים של מסובך. על מה מנחם אותנו ? על דברים פשוטים שמרשימים אותנו בימים הללו ? על משהו פשוט שהיינו רוצים להכניס אל תוך החיים שלנו.

# data[].attributes.attachment_link.title
מאה מילים פשוטות- אריאנה הרן

# data[].attributes.headline
אנחנו מכירים מילים פשוטות מאוד/ יואל הופמן – 

# data[].attributes.subject
אנחנו מכירים מילים פשוטות מאוד/ יואל הופמן – 

# data[].attributes.body
לפני חלוקת הטקסט: לבקש מהתלמידים לבחור 20 מילים פשוטות , יומיומיות , בסיסיות. לאחר קריאת הטקסט, לבקש מהם להרכיב טקסט קצר שבו יופיעו חלק מהמילים שבחרו, וינסו לתאר דרכן משהו עמוק , מורכב, שמתאים למצב הרוח או שמתאים למשהו שהיו רוצים שיתרחש. אפשר להשתמש במילים חוזרות, לשחק איתן איך שרוצים.

# data[].attributes.headline
עדים/ רחל נעמי רמן – קחו דקה אחת של דומיה. אחר כך כתבו במשך דקה אחת בלבד, דברים שעלו לכם בראש בזמן הדומיה. בחרו מילה אחת מתוך מה שכתבתם שמשקפת דומיה/ שמשקפת משהו גדול מהמילה עצמה.

# data[].attributes.subject
עדים/ רחל נעמי רמן – קחו דקה אחת של דומיה. אחר כך כתבו במשך דקה אחת בלבד, דברים שעלו לכם בראש בזמן הדומיה. בחרו מילה אחת מתוך מה שכתבתם שמשקפת דומיה/ שמשקפת משהו גדול מהמילה עצמה.

# data[].attributes.body
שיחה : איזה כוח יש לשקט, בעולם שכולו מרעיש ? האם השקט מחליש אותך ? מחזק ? איזה כוח יש לספרות שעשויה ממילים, שאין למדיות אחרות ?

# data[].attributes.headline
כולנו זקוקים לחסד/ נתן זך

# data[].attributes.subject
כולנו זקוקים לחסד/ נתן זך

# data[].attributes.body
עוד לא חשבתי מה לעשות איתו, אני רוצה משהו ביא- יב שלי.

# data[].attributes.headline
הלוואי / אהוד מנור

# data[].attributes.subject
הלוואי / אהוד מנור

# data[].attributes.body
כיתות ח-ט אולי, משהו עם כתיבה,אולי להתחיל עם שני משפטים שכל אחד כותב שמתחילים במילה "הלוואי ש..."
ואח"כ לעבור לשיר. אולי להוסיף בסוף שורה או ביתץ
עוד לא עשיתי.
אעשה בכיתות ח שלי

# data[].attributes.headline
שלח לי שקט/ יונה וולך

# data[].attributes.subject
שלח לי שקט/ יונה וולך

# data[].attributes.body
עוד לא חשבתי מה לעשות איתו

# data[].attributes.body
לקחת את השיר ולהסתיר את השורה האחרונה (או לא) ולבקש לכתוב 5/7 בקשות שאני מבקשת מהעולם. מבין הבקשות שכתבתי לבחור אחת ולכתוב אותה ככותרת לפסקה שנכתבו. לשתף בסבב
עשיתי בכיתות ח' מגמת י"א, בכיתה יא6 ובכיתה יב5. בכיתות בלי הפסקה. רק לכתוב מה הם מבקשים