# data[].attributes.body
1) Per què el tema de l'avortament és tan polèmic? Des de quan té Andorra una constitució? Qui són els caps d'Estat en aquest país? Tenen visions similars sobre l'avortament? Respecta Andorra els drets humans?

2) Què han de fer les dones andorranes si volen avortar? Com se senten quan avorten? Poden compartir la seva experiència o s'amaguen? Poden patir repressàlies?

3) En la teva opinió, què és més important: drets o sobirania?

# data[].attributes.body
La meva classe preferida era la del ‘roleplay’ sobre un assassinat a Cathays perquè algunes persones estaven molts dinàmiques durant l’interrogatori i em va fer riure molt!

Per a mi, les coses apreses més difícils són els complements directes i indirectes i crec que mai els entendria totalment.

# data[].attributes.body
Hola! M’ha agradat la varietat de temes i activitats que aquest any hem completat: des de menjar i beguda fins a malalties i vacances. Sento que el meu català ha millorat salts gràcies a les hores de treball que portem i penso que sempre recordaré el clima.Tot i això, una de les coses més difícils que hem fet són els pronoms i encara els equivoquem per molt que practiqui!Sens dubte, el meu moment preferit va ser quan vam fer un misteri d’assassinat a classe i vam actuar sent detectius ja que era una experiència fantàstica per parlar i practicar molt vocabulari. Espero continuar utilitzant el meu català en el meu futur treball!

# data[].attributes.headline
La cosa que m'agrada més d'aquestes clasaes són les actividats de 'roleplay' ja que normalment tenim les situacions divertides! D'altra banda, es trobo les aurales l'actividad més dificil.

# data[].attributes.subject
La cosa que m'agrada més d'aquestes clasaes són les actividats de 'roleplay' ja que normalment tenim les situacions divertides! D'altra banda, es trobo les aurales l'actividad més dificil.

# data[].attributes.body
Hola, Pol,

M'he agradat molt les clases de català durant tot l'any però la meva activitat preferida era el 'role play' sobre el tema del crim!

D'altra banda, en la meva opinió, la activitat més avorrida era el tema de Pau Casals perquè  personalment, no m'agrada aquest tip de música.

Crec que la cosa apresa més difícil era els pronoms atès que hi ha moltes! Malgrat totes les dificultats i totes les vegades que he estat confusa durant la clase, per sempre estaré agraïda que tenia l'oportunitat aprendre català - la llengua i tambè la cultura.

No oblidaré mai la paraula "llamantol" encara que no m'agrada gens ni mica aquest menjar! A més,  mai oblidaré el moment durant "Let's Chat" quan vas demanar que facim el joc "jo mai mai", "more spicy" JAJAJA!

Graciès per tota la ajuda i el suport que ens has donat i tambè el seu entusiasme per a ensenyar el català! Estic molt trist que no puguim celebrar el fin del curs tot junts però espero que et vegem quan tornim a Cardiff per llicenciar-nos.

Una abraçada molt força,
Lauren

# data[].attributes.body
-La classe / activitat preferida
- La classe /activitat més avorrida
- La cosa apresa més difícil
- Allò que no oblidaràs mai
- El moment quan t'ho vas passar millor

# data[].attributes.body
La meva activitat més avorrida és usar pronoms... perfereixo parlar en grup sobre les preguntes sobre diversos temes.
No oblidaré mai l'interpretació de Pol quan haguem d’esbrinar el vocabulari.

# data[].attributes.headline
Hola! M'agrada formar les oracions/ cartes gracioses.

# data[].attributes.subject
Hola! M'agrada formar les oracions/ cartes gracioses.

# data[].attributes.body
L' activitat més avorrida que no m'agrada res és escoltar listenings i fer respostes.
La cosa més dificil es l'acentuació perquè sempre em confonc.
Mai oblidaré el joc 'Jo mai mai' perquè era molt divertit.
M'agradava molt quan traduïm els cartells!!

# data[].attributes.body
He llegit el conte dels gegants que tracta la Festa Major de Gracia. El recomanaria perquè la narració és interessant - un ànima (la persona dins del gegant) diu la història i vol dir una geganta que l'estima. Aixó era l'element de la història que m'ha agradat més però no vaig agradar el final del conte ja que el narrador no va confessar el seu amor!

# data[].attributes.body
Quin conte has llegit? De què tracta? El recomanes? Què t'ha agradat més/menys de la història?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Imatge d'arxiu del Gran Recapte d'Aliments. Carles Ribas

El Parlament aprovarà aquest dimecres una proposició de llei per reduir el malbaratament alimentari. Serà la primera norma a Europa creada per posar fre a les tones d'aliments que acaben a les escombraries, segons el PSC, impulsor de la proposició, que està previst que s'aprovi per unanimitat. Entre les novetats, els restaurants tindran l'obligació de disposar, obligatòriament, de recipients "reutilitzables, compostables o fàcilment reciclables" perquè, "sense cost addicional", els clients puguin endur-se els aliments que han pagat i no han consumit. L'incompliment de la normativa pot implicar multes de fins a 150.000 euros.

El diputat del PSC Raúl Moreno és un dels promotors de la proposició de llei: "El març del 2016 França va intentar regular que les cadenes de supermercats destinessin aliments amb data de consum preferent a punt de vèncer a entitats socials. Aquest va ser el nostre punt de partida, però nosaltres hem estat molt més ambiciosos i hem pensat que podríem regular les pèrdues i el malbaratament que tenen lloc al llarg de tota la cadena". La situació política i els diversos comicis a Catalunya van posar traves a un entramat legislatiu de fins a 37 ponències per arribar a la redacció final. El principal problema amb el qual s'han topat els legisladors és que no existeixen dades concretes sobre el malbaratament alimentari i, per això, obliguen totes les empreses del sector, escoles, hospitals i serveis residencials a confeccionar un "pla de reducció del malbaratament". A partir d'aquí la llei establirà un sistema de control anual del malbaratament alimentari.

Un terç de tots els aliments produïts al món acaben a les escombraries, segons l'Organizació de les Nacions Unides per a l'Alimentació i l'Agricultura (FAO). La Unió Europea calcula que anualment els països membres malgasten 80 milions de tones d'aliment. L'Agència de Residus de Catalunya va calcular el 2013 que es malbaraten anualment 260.000 tones d'aliments, uns 35 quilos anuals per cada català. Els mateixos càlculs apunten que el 58% d'aquest malbaratament es produeix als domicilis, el 16% als supermercats, el 12% a l'hostaleria, un 9% al comerç minorista, un 4% als serveis de càtering i un 1% als mercats.

Els supermercats estaran obligats a "incentivar la venda de productes amb la data de consum preferent o de caducitat propera". La normativa obligarà les cadenes d'alimentació a "fomentar la venda de productes amb imperfeccions o desperfectes i a promoure el consum de productes de temporada". A més, hauran de fomentar la venda d'aliments a granel. Moreno assegura que les cadenes canviaran i buscaran espais amb productes a punt de caducar, però aptes per al consum.

Les administracions hauran de crear magatzems on gestionar els excedents que rebran les ONG encarregades de distribuir aquests productes. La nova llei també preveu sancionar aquells que no compleixin i no disposin de pla de prevenció o sigui insuficient o fins i tot no evitin que es malbaratin els aliments. Per a aquest tipus d'actuacions la proposta és que s'imposin les sancions de la llei reguladora de residus. Es tracta d'una norma que preveu des del cessament de la llicència activitats de l'empresa fins a una multa de 150.000 euros.

# data[].attributes.attachment_link.title
Els restaurants catalans ja no et podran negar el tàper

# data[].attributes.attachment_link.description
El Parlament aprovarà aquest dimecres una proposició de llei per reduir el malbaratament alimentari. Serà la primera norma a Europa creada per posar fre a les tones d'aliments que acaben a les escombraries, segons el PSC, impulsor de la proposició, que està previst que s'aprovi per unanimitat.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Una rajola, una façana, un aparador, un plat de menú o un jardí amagat rere una tanca poden arribar a explicar el passat i el present d'una ciutat si s'envolten del context adequat. Marc Piquer (1973) fa anys que intenta recollir l'esperit de cronistes de Barcelona com Josep Maria Huertas o Lluís Permanyer fixant-se en petits detalls que a vegades condueixen a grans històries, i que comparteix a través del seu blog i d'un compte de Twitter amb milers de seguidors. Per fer aquesta entrevista ens cita a Ca l'Eudald, un lloc, efectivament, ben singular: una de les últimes masies amb horts que queden al barri d'Horta.

D'on ve aquesta inquietud per descobrir els racons de la ciutat?

Sempre he tingut molt d'interès per Barcelona, és com un propòsit de vida. M'agrada molt viatjar, hauria volgut fer la volta al món, per exemple, però a Barcelona viatjo cada dia.

Molts veïns de Barcelona coneixen el barri on viuen, la zona del centre... però desconeixen la resta de barris.

És cert, si féssim una enquesta preguntant a la gent en quin barri viu, molts no ho sabrien dir exactament. Barcelona és un dels pocs exemples del món d'una ciutat emmurallada a la qual s'annexionen municipis independents que tenen el seu nucli antic i el carrer major, com Sants, Sant Andreu, les Corts, Horta, Sant Gervasi... En realitat podem gaudir d'una ciutat que són nou ciutats en una.

¿Ho fem prou bé això d'explicar tota aquesta riquesa?

Doncs no. Les ciutats dels Estats Units, amb la poca història que tenen, l'expliquen magníficament bé. A Porto o a Tallinn t'expliquen la història de cada casa. Aquí fer això ens costa. Barcelona hauria de ser un museu a l'aire lliure que es pogués recórrer a peu, amb exposicions permanents i també efímeres, perquè una ciutat no són només pedres; una ciutat està viva.

També tenim la idea que hi ha barris on no hi ha res interessant per visitar.

Hem de valorar més la Barcelona lletja, perquè als barris dels polígons descobreixes el que és, potser, el millor de la ciutat. M'encanta plantar-me al barri del Besòs i que m'expliquin com era allò fa 40 anys: s'hi mengen les millors anxoves, t'hi trobes gent gran que et parla del Somorrostro, hi descobreixes que a banda dels blocs de pisos també hi ha algunes torres desconegudes... Sembla que l'única Barcelona guapa és la dels Jocs Olímpics, i no. Si expliquéssim millor la ciutat, també es podrien alliberar zones que ara estan saturades de turisme.

Al blog deixes constància de la desaparició de comerços emblemàtics.

Un dia tanca el Schilling, el dia anterior Casa Agustí... és un drama. El tema dels usos és complex, però el que no pots permetre és que facin fora un comerç emblemàtic demanant-li 8.000 euros de lloguer o qualsevol altra barbaritat, com va passar amb la pastisseria La Colmena de Gran de Gràcia. Conservem el que puguem i quan no es pugui almenys fem pedagogia històrica i recordem el que un dia va existir.

També denuncies que hi ha edificis històrics sense protecció.

No soc partidari de protegir-ho tot, però hi ha molts edificis que no estan protegits per simple desconeixement. L'administració es queda sovint en la façana i no valora el que hi ha dins i què significa. El 2006, a prop d'on som ara, es va enderrocar Can Grau, la masia més emblemàtica del Carmel. Fa només 14 anys d'això. Diu molt del poc interès que hi ha per conservar el que tenim.

¿Els polítics estan prou implicats en aquesta conservació?

Generalment, i no entenc per què, s'ha considerat que això de posar en valor els edificis emblemàtics era poc d'esquerres. Crec, a més, que als polítics en general se'ls hauria d'exigir més coneixement de la ciutat.

A vegades accedeixes a cases privades on hi ha autèntiques meravelles. ¿La gent sol estar disposada a obrir les portes de casa seva?

Depèn. Fa poc vaig anunciar a Twitter que intentaria esbrinar què hi havia a la part posterior de Can Margenat, un dels edificis més antics del barri de Sarrià, reformat a l'estil neogòtic. Al cap d'uns dies hi vaig anar, vaig picar al timbre i va sortir un home. "Tu ets el del tuit?", em va preguntar. Em va conduir a un jardí preciós i em va dir que hi fes el que volgués. També vaig poder visitar la casa de Francesc Cambó. Quan ets a Via Laietana hi ha un moment que si mires cap amunt veus un jardí alçat: allò és la casa de Cambó, un dúplex enjardinat que la seva filla em va deixar visitar. Al ciutadà corrent li falta atrevir-se a picar portes, a preguntar, a parlar amb la gent.

Quina és l'aportació de la immigració al patrimoni de la ciutat?

Mira, el primer cop que vaig anar a París, baixant de Montmartre vaig anar a petar al barri de la Goutte d'Or i vaig descobrir un soc espectacular. Em va fascinar perquè era com ser en un país àrab. Doncs això també ho tenim a Barcelona. Tenim el famós Ravalkistan; del Raval de Ponent ara en diuen FilCo perquè hi ha tota la comunitat filipina; poca gent sap que en els últims anys hem tingut una onada migratòria de Bangladesh; els colombians, per alguna raó, van decidir instal·lar-se als voltants de la Sagrada Família, on ara hi ha una petita Colòmbia; al barri de Porta hi ha una gran comunitat armènia, per no parlar dels xinesos al Fort Pienc. A mi aquesta riquesa em fascina.

# data[].attributes.attachment_link.title
Marc Piquer: "Barcelona hauria de ser un museu a l'aire lliure"

# data[].attributes.attachment_link.description
Marc Piquer fa visible des del blog 'Barcelona Singular' elements de la ciutat que sovint s'escapen de la mirada dels turistes i dels mateixos barcelonins. Les seves passejades pels diferents barris, carregades d'història i de racons insòlits, s'han fet populars a la xarxa

# data[].attributes.body
6.b

# data[].attributes.body
5.b

# data[].attributes.body
4.b

# data[].attributes.body
2.c

# data[].attributes.body
2.b

# data[].attributes.headline
L’emergència climàtica com a prioritat de les polítiques de salut a Catalunya

# data[].attributes.subject
L’emergència climàtica com a prioritat de les polítiques de salut a Catalunya

# data[].attributes.body
https://cat.elpais.com/cat/2020/02/02/catalunya/1580661931_683854.html

# data[].attributes.headline
La màgia d’un Dalí immens desembarca a Moscou

# data[].attributes.subject
La màgia d’un Dalí immens desembarca a Moscou

# data[].attributes.body
https://cat.elpais.com/cat/2020/01/27/cultura/1580141260_971635.html
Impressionisme: movement pictòric nascut a França, que es manifestar sobresto de 1874 a 1886. Va marcar la ruptura de l’art modern amba l’academicisme.

Tela: Something on which paintings are produced

Logotip: Dibuix o símbol que representa una empresa, una institució, una societat, etc., o les coses que hi estan relacionades.

Xoc: Impressió intensa que rep una persona i que li altera profundament l'estat mental i els sentiments.

Disfressa: Conjunt de roba i adornaments amb què una persona es vesteix perquè no la reconeguin, especialment el que es porta a certes festes i celebracions:

FRASES:
Si aneu a la galeria, és recomanable que mireu …. de Michelangelo perquè yo creek que són els millors.

Quan era més jove, la meva …. preferida era de Ventafocs perquè m’encanta el color blau.

Es pot argumentar que els ….ssón la manera més fàcil de reconèixer una empresa

Monet, Renoir, Manet, Matisse són pintors del segle XIX que van formar part del moviment de ... .

La setmana passada vaig tenir el major … quan algú va venir a la meva porta amb un ganivet!

# data[].attributes.headline
El gol el marca el Tsunami desborda el clàssic

# data[].attributes.subject
El gol el marca el Tsunami desborda el clàssic

# data[].attributes.body
VOCABULARI:

Enlluernar - Deixar una persona o alguna cosa admirada o sorpresa.

El clam de diàleg es fa ben visible durant el partit però la protesta no enlluerna.

Mentrestant - En el mateix espai de temps durant el qual es fa o passa alguna cosa.

Victòria per 1-0 i gràcies; mentrestant, aldarulls com els que van provocar la suspensió del matx a l’octubre tornaven a la ciutat.

Aclarir - Fer més clar.

Les incògnites sobre el sentit de les accions planejades es van començar a aclarir ben entrada la tarda.

Impedir - Fer que una activitat o un procés sigui difícil o impossible de realizar.

La llei impedeix entrar als camps amb la cara coberta.

Tot plegat - D'una manera definitiva.

Tot plegat, però, encara hi hauria de passar un filtre exhaustiu dels controls de seguretat establerts al Barça a tots els accessos al campament.

FRASES:
Tu rentes els plats, jo passo l'aspiradora ……..

………. nomès va ser un eixida / èxit / èxitus / !
El coneixement del científic va …….. els estudiants.
Un cordó de policia ……… el pas dels manifestants (imperfet d'indicatiu).
Normalment, el professor ………. alguns conceptes gramaticals durant la classe.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Sense futbol ni gols en el Barça-Madrid, el Tsunami Democràtic va guanyar el clàssic, però pels pèls. Després de gairebé dos mesos d'especulacions, l'acció reivindicativa de la plataforma independentista va complir l'expedient i prou. Pancartes gegants, cartells, crits i algunes pilotes van visibilitzar la protesta, però poca cosa més. Victòria per 1-0 i gràcies; mentrestant, aldarulls com els que van provocar la suspensió del matx a l'octubre tornaven a la ciutat, encara amb la pilota en joc.

S'havia parlat i escrit tant sobre què passaria durant el clàssic que, acabat el partit, era inevitable pensar que el globus, inflat per la mobilització popular amb les accions a l'aeroport i l'AP-7, havia punxat. Dues grans pancartes reclamant llibertat i que Espanya segui i dialogui es van fer ben visibles poc abans de l'inici del partit. La realització televisiva ni les va esquivar ni s'hi va recrear, de manera que el missatge va arribar clar i rotund als 560 milions d'espectadors potencials que tenia el clàssic. Però el crit de Sit and talk no va arrelar i va faltar alguna cosa més. Amb tot, el Tsunami Democràtic es va mostrar satisfet perquè considera que ha "assolit amb èxit" objectius com ara "acaparar el focus mediàtic", fixar el lema Spain, sit and talk i "fer-lo veure i sentir a tot el món", a més d'haver "deixat en evidència l'Estat".

En el mateix comunicat, però, el moviment també admetia que aquests objectius estaven reforçats amb "una gran acció que per l'actuació policial no ha estat reeixida". No aclaria si aquesta acció tenia o no a veure amb l'intent de mostrar el partit amb uns projectors a l'exterior del camp, que no va funcionar. Per tant, es qüestionava si havia fallat de manera èpica. I s'autoresponia: "El Tsunami no ho creu. Un cop més, la gent no ha fallat i continua tenint clar que això continua mentre no hi hagi autodeterminació, drets i llibertat." En qualsevol cas, el suport popular, si bé va ser notable, no va ser excepcional.

Abans d'arribar al moment culminant del partit, però, hi va haver una llarga jornada d'especulacions sobre quin seria el sentit de les accions del Tsunami Democràtic i també de preparatius dels cossos de seguretat perquè el partit es pogués disputar dins la màxima normalitat possible.

No va ser absoluta, ja que, com estava previst, el Barça, el Madrid i l'equip arbitral es van concentrar al migdia a l'hotel Sofia. Mai abans havien compartit espai abans d'un matx, però en aquesta ocasió es va accedir en atenció a les recomanacions dels Mossos d'Esquadra per garantir una arribada fluida al Camp Nou, a uns escassos 600 metres de distància, en cas que hi hagués una concentració massiva que mirés d'impedir-ho.

El Tsunami Democràtic mai havia indicat que aquest fos un dels objectius i ningú no va impedir l'arribada dels protagonistes al camp. Ho van fer a l'hora prevista, però no en l'ordre que s'havia anunciat. Els primers d'arribar van ser els àrbitres, després ho va fer el Barça i l'últim va ser el Madrid, en un autocar blanc sense logotips però que no va passar inadvertit, ja que el recorregut estava tallat al trànsit i circulava per un carril amb tanques per mantenir a ratlla els manifestants.

De fet, inicialment la concentració del Tsunami Democràtic no va ser especialment massiva. La cita era a les quatre de la tarda però a aquella hora era molt més gran l'atenció mediàtica i l'expectació social que no pas l'activitat sobre el terreny. Centenars de persones es van anar concentrant als quatre punts indicats pels organitzadors. Hi havia dubtes sobre si l'acció que es preveia era el llançament massiu de pilotes inflables al terreny de joc, com havia especulat algun mitjà, però cap concreció. L'afluència de manifestants va anar creixent progressivament, però encara lluny dels 25.000 voluntaris que, segons el Tsunami Democràtic, havien confirmat la seva assistència mitjançant l'app. Passades les cinc de la tarda, la Guàrdia Urbana quantificava en uns 5.000 els concentrats.

Les incògnites sobre el sentit de les accions planejades es van començar a aclarir ben entrada la tarda. Primer, amb l'anunci del repartiment de 100.000 cartells amb el missatge Spain, sit and talk! i el text "Drets, llibertat, autodeterminació". Les consignes dels organitzadors eren que el públic assistent al partit pogués fer un mosaic amb la reivindicació política just quan acabés de sonar l'himne del Futbol Club Barcelona i fins a l'inici del partit. A l'exterior del Camp Nou també se'n van repartir, tot i que de manera menys massiva i de procedència no determinada, màscares amb la cara de Leo Messi. Tot plegat, però, encara havia de passar el filtre exhaustiu dels controls de seguretat establerts pel Barça a tots els accessos al camp. Els agents de seguretat privada tenien indicacions clares de requisar totes les màscares adduint que la llei de l'esport obliga a poder identificar totes les persones que hi ha a l'estadi. Efectivament, la llei impedeix entrar als camps amb la cara coberta, però no amb la màscara a la mà, com es va comprovar temps enrere quan al Bernabéu els socis van entrar amb la de Cristiano Ronaldo.

En alguns controls, els agents també van requisar els cartells amb la reivindicació de diàleg del Tsunami. Davant les queixes de la plataforma independentista, el club va negar que hi hagués cap mena d'indicació en aquest sentit i ho va atribuir a la manca de comunicació del dipositiu, que es va haver de reforçar de manera notable. Si en un partit normal hi sol haver uns 800 vigilants privats contractats pel club, ahir n'eren uns 2.000.

Els controls van ser tan exhaustius que alguns dels vigilants fins i tot demanaven als aficionats que desemboliquessin els entrepans per veure'n l'interior. Tot plegat va comportar llargues cues per accedir a les grades, però com que el club havia advertit de la necessitat d'anar amb prou temps al camp aquest es va omplir progressivament i era pràcticament ple quan va sonar l'himne del Barça i es va desplegar el mosaic organitzat pel club. Sense cap missatge producte del màrqueting, el blau i el grana acolorien els gols i al lateral es recreava una gran senyera i s'hi van desplegar dues grans pancartes amb els lemes "#SpainSitAndTalk" i "Freedom".

Després del mosaic oficial, una gran majoria dels gairebé 100.000 espectadors van desplegar també els cartells del Tsunami Democràtic, en una acció que va ser visible per la transmissió oficial del partit, però que difícilment podia ser entesa pels espectadors d'altres països si no ho explicaven els comentaristes.

Iniciat el joc sense incidents, els membres de seguretat probablement van contenir l'alè poc abans del minut 17:14, quan tradicionalment el Camp Nou reclama a crits la independència. Arribat el moment, però, no hi va haver res d'especial. L'únic fet remarcable va arribar coincidint amb el primer canvi, en el minut 55 de joc. Unes desenes d'espectadors van iniciar una pluja de pilotes grogues amb el mateix lema reivindicatiu, que va obligar a aturar el joc durant un parell de minuts, fins que els agents de seguretat les van retirar.

Mentrestant, a l'exterior de l'estadi, el Tsunami Democràtic va fallar en el seu intent de mostrar el partit als aficionats projectant-ne la imatge televisiva a les façanes d'edificis de la zona. En paral·lel, els ànims entre els manifestants, grups ultres que voltaven per la zona i la policia es van acabar d'escalfar i van començar les càrregues policials. També es van muntar diferents barricades a la travessera de les Corts i s'hi van encendre diversos focs.

Els antiavalots van efectuar diverses càrregues a tocar del Camp Nou, de manera que els coordinadors del dispositiu de seguretat van decidir que es tanquessin los sortides més pròximes a aquella zona. Els aldarulls es van escampar per la zona i van registrar almenys 46 ferits lleus i nou detinguts pels Mossos.

# data[].attributes.attachment_link.title
El gol el marca el Tsunami desborda el clàssic - 19 des 2019

# data[].attributes.attachment_link.description
Sense futbol ni gols en el Barça-Madrid, el Tsunami Democràtic va guanyar el clàssic, però pels pèls. Després de gairebé dos mesos d'especulacions, l'acció reivindicativa de la plataforma independentista va complir l'expedient i prou. Pancartes gegants, cartells, crits i algunes pilotes van visibilitzar la protesta, però poca cosa més.

# data[].attributes.body
Què t'ha semblat el conte? De què tracta? El recomanaries?

# data[].attributes.body
Quin model lingüístic et sembla més adequat? El de Catalunya o el del País Valencià? Per què? Saps com és a les Balears? I el de Gal·les?

# data[].attributes.body
Per què creus que hi ha més personatges històrics masculins que femenins? En l'actualitat, segueix sent invisible el paper de la dona? Coneixes algun personatge femení a qui vulguis retre homenatge? Explica´ns qui és!

# data[].attributes.body
En parelles, escriviu un fet destacat d'alguna cosa que ha passat aquest any (al voltant de 50-100 mots) i utilitzeu tres etiquetes en català. Marca el verbs en negreta i les etiques en cursiva.

# data[].attributes.headline
Dura sentència per als líders independentistes

# data[].attributes.subject
Dura sentència per als líders independentistes

# data[].attributes.body
El Tribunal Suprem ha emès una dura sentència per als líders del moviment independentista. En total, han estat condemnats a 100 anys de presó. #vergonya #democràcia #1octubre

# data[].attributes.body
Fa cent anys les parelles homosexuals s'havien d'amagar. Ara fins i tot es poden casar!

# data[].attributes.body
Fa cent anys no hi havia xarxes socials. Ara tots estan obsesionats amb elles.

# data[].attributes.body
Fa cent anys, les dones no podien votar...ara poden votar!!!!:)

# data[].attributes.body
Fa cent anys, les imagtes del televisor eren en blanc i negre, però ara són en colors.

# data[].attributes.body
Fa cent anys no hi havia iPhones. Ara sí que n'hi ha.

# data[].attributes.attachment_link.description
Popplet is the best app for sharing visual ideas.

# data[].attributes.body
Ens agrada aprendre el català perquè és una llengua menys parlat en el món però encara pensem que és molt interessant e relevant políticament. També volem anar a països com Andorra i poder comunicar-nos amb els pobles locals.

# data[].attributes.body
Ens agrada aprender Catalá perquè es una llengua interessant i única. Ès útil si volem treballar a Espanya o visitem la casa de vacances de V Katie on mangem molt fideu

# data[].attributes.body
Estem treballant junts i hem de cooperar per millorar. Volem viajar a Catalunya i lluitar per la llibertat i contra l'opressió de l'estat feixista :)

# data[].attributes.body
Volem aprendre català perque ens agrada aprendre els nous idiomes i ens agrada un nou repte. Volem viatjar i parlar amb la gent local  sobre la menjar (com V arròs amb llamantol) i les tradicions! :)

# data[].attributes.body
Estic molt contenta de ser estudiant a la universitat de Cardiff I tenir l'oportunitat d'aprendre català. Espero que després d'aquest curs pugui anar a Menorca a l'estiu i poder parlar amb tothom en català. Del curs, espero que practiquem molt la parla i que no només fem gramàtica!

# data[].attributes.body
perjudicar, convocar-se

El tabac ____ la salut.
A les ciutats franceses ____ moltes manifestacions en els darrers dies.