# data[].attributes.body
Prólogos: Indledningen  hvor en eller flere skuespillere og /eller koret deltager

Párodos: Den første korsang og korets indmarchsang

Stásimon: De efterfølgende korsange der afsynges af koret. Hvis korsangen blandes med skuespillernes replikker kaldes det en "kómmos".

Epeisódion: Skuespillernes talevers der afgrænses af korsangene. Tragediens handling finder sted i de enkelte episoder, der ofte er udformet som en såkaldt agón, som betyder diskussion.

Éxodos: Den aflsuttende korsang/epeisódion. Dette betyder udgang.

# data[].attributes.body
Aristoteles var en græsk filosof og videnskabsmand. Han levede fra 384-322 f.Kr.

Han skrev et værk om dramateori (Poetikken).
Heri skriver han om hvordan tragedien opstod, udviklede sig som genre, og om hvordan tragedien er bygget op, og hvilken effekt den har på publikum.

I bogen skrives der om  beskrivelsen af tragediens opbygning, som kaldes Poetikkens værk-æstetiske dele og beskrivelsen af tragediens effekt på publikum, som kaldes dens virknings-æstetiske dele

Hvad skal man opnå ved dramaet (formål)?:
Mimesis - en efterlignelse af virkeligheden
Tilskueren skal opnå kátarsis (renselse). Dette opnås ved, at tilskueren får følelserne éleos (medynk) og fóbos (frygt) - føle medynk får karaktererne og være bange for noget lignende kan ramme dem selv.

Stykkets opbygning:
Skal indeholde mýtos (fortælling eller handling) og étos (roller)
Det starter med desis (opbygning til konflikt/vendepunkt), derefter kommer peripéteia (vendepunkt), til slut kommer lysis (perioden hvor sagen bliver opklaret) - heri indgår anagnórises (hovedperson opnår erkendelse). En igangsættende faktor til dette er hamartia (brist eller fejlfortolkning)

Tiden, stedets og handlingens enhed:
Dramaet skal foregå én dag, ét sted og have én handling.

# data[].attributes.body
STAMTRÆ

# data[].attributes.body
Attisk Rødfigurs Kylix

# data[].attributes.body
Skrevet af Sofokles

Opført første gang i Dionysos-teateret i Athen omkring år 430 f.v.t.

Ødipus-sagnet går langt tilbage i tiden, og det er kendt hos de tidlige episke digtere fra 8.-7. århundrede f.v.t.

I de episke digte blev Ødipus skildret som Thebens fødte hersker - en mægtig og lykkelig konge, som ganske vist dræber sin mor og far - Han tager her kampen op mod skæbnen og genvinder sin trone og dør til sidst i en kamp mod fjender

(Dette kan have inspireret folkeeventyr, da disse jo elsker helten, som har snilde og held til at komme frem i verden)

I de første digte/myter om Ødipus, var der ikke en tragisk skildring --> den var ikke egnet til, at blive behandlet som en tragedie

Senere blev Spådommen og Apollons indgriben tilføjet, hvormed den kunne blive behandlet som en tragedie

Ødipus' skæbne er et udslag af gudernes vilje. Apollon har forudsagt det hele, og begivenhederne indtræffer, som Apollon har spået

I moderne tid har man svært ved at affinde sig med et sådant synspunkt, fordi Ødipus har begået sine handlinger uvidende, og derfor ikke kan være ansvarlige for dem --> han kan ikke have nogle skyld for dem --> straffen er uretfærdig

Med et et sådant synspunkt vil Sofokles' drama være meningsløst

# data[].attributes.body
Ødipus er tragediens hovedperson. Han bliver som lille adopteret af et kongepar i Korinth. Da han bliver lidt ældre opsøger han oraklet i Delfi, som advarer ham om hans skæbne. Han får af vide, at han vil komme til at gifte sig med sin mor og dræbe sin far. I forsøget på at undgå sin skæbne, drager han ud i verden og kommer ikke tilbage til hjemmet. På vejen møder han en mand (Laios), som han kommer op at skændes med. Han ender med at slå Laios ihjel. Da han kommer til Theben, møder han byens vogter, Sfinxen. Han bliver stillet en gåde, som han skal løse for at overleve. Han løser Sfinxen's gåde, og det dræber Sfinxen. Senere bliver han gift med den tidligere konge, Laios' hustru Jokaste. Ødipus får 4 børn sammen med Jokaste. Da byen rammes af pesten tror folket, at Ødipus vil kunne redde dem fra sygdommen, idet han kunne befri dem fra Sfinxen. Derfor opsøger han igen oraklet i Delfi for at indhente svar fra selve Apollon.

# data[].attributes.body
- Tragedie betyder 'gedebukke sang'
- Det blev opført i Athen (Dionysosteatret)
- Første tragedie blev opført i 534 f.Kr. (500-400 f.Kr blev det mere formaliseret)
- Første forfatter = Thespis
- De vigtigste forfattere var: Aichylos (den ældste),
- Sofokles (han er meget religiøs)
- Euripides (den yngste)
- Koret var mænd fra det lokale samfund -> Bestod af 12-15 personer
- Skuespillerne var professionelle
- Der var 2-3 skuespillere med flere roller, pånær hovedpersonen
- Skuespillerne var fra en højere klasse f.eks. en konge
- Tragedierne er en tilbedelse af Dionysos
- Tragedierne samler folk
- Tragedierne var en konkurrence over 3 dage, hvor hver deltager har 3 tragedier og et satyrspil -> dommerpanelet bestemmer, hvem der vinder
- En tragedie er et drama, der ender sørgeligt

# data[].attributes.body
- Man mener at Sofokles er født i Kolonos (En lille by i nærheden af Athen) i år 496 F.Kr.
- Han tilhørte en velhavende familie
- Han ansås som sympatisk, harmonisk og åndfuld
- han deltog politisk og var general to gange
- Han døde i 406 F.Kr. (90 år)
- Han interesserede sig også for religionen, hvilket han viste ved at modtage en kult for lægeguden Asklepios i hans hus og han fungerede som gudens præst.
- Efter hans død blev han erklæret Hero og dyrket officielt.
- Han optrådte som Nausikaa i sit eget skuespillet Nausikaa.
- Han havde sin første Trilogi sejr i 468 F.kr.
- han havde i alt 124 stykker og vandt førsteprisen 24 gange.
- Aristoteles sagde at Sofokles fremstillede mennesket som det burde være, i modsætning til Euripides som fremstillede det, som det var.
- Han udvidede koret fra 12 til 15 medlemmer og skuespillerne fra 2 til 3.
- Personerne i skuespillet lod han tal attisk dagligtale (afstemt efter personernes rang og stand).