# data[].attributes.body
A főszezonban, bálok idején jöhettek a kalap nélküli, ékszerrel, csipkekesztyűkkel, legyezővel kiegészített uszályos, félig kivágott ruhacsodák. A legyező nem dísztárgy volt, hanem a 15-20 kilós meleg ruhák fontos segédeszköze. Első bálozó lány megjelenése igen egyszerű volt: mindig fehér, fodros tüll vagy muszlin ruhát viselt az első báli évadban. A másodikban már választhattak maguknak rózsaszín, világoskék, halványsárga vagy almazöld báli ruhát is. Ha pedig már több éve farsangoltak, és még mindig nem keltek el, akkor jöhetett a sárga, vörös vagy lila ruha - ezt persze kevesen választották, mert ugyan ki akarta a ruhája színével is felhívni a figyelmet arra, hogy még mindig vénlány?

# data[].attributes.body
A kor jellemzője volt a krinolinos szoknya, amely nem új találmány, viszont terjedelmesebb, mint valaha. Jellemzője a keményített alsószoknya és merevített drótszerkezet, abroncs. A szoknya hosszú volt, időnként uszállyal – a bokát szigorúan tilos volt a külvilág számára láthatóvá tenni. A terebélyes szoknyához hozzátartozott a fűző és a karcsúvá szorított derék.

# data[].attributes.body
Díszebédnél, vacsoránál, színházban már kötelező volt a hosszú ujjú ruha. Az sem volt mindegy, hol kapott hely a hölgy a színházban. Ha a földszinten ült, akkor a ruhához ékszerrel, virágokkal díszített frizurát viselt, ha a páholyban kapott helyet, akkor jöhetett a nagy kalap.

# data[].attributes.body
Ebben az időben a férfiasság és a higénia miatt is hordtak szakállat az emberek és a bajusz is népszerű lett.

# data[].attributes.headline
Női frizura divat a Monarchia fénykorában

# data[].attributes.subject
Női frizura divat a Monarchia fénykorában

# data[].attributes.body
A haj többnyire szőke vagy világos barna; fekete haj ritkán látható, a vörös haj a ritkaságok közé tartozik.

# data[].attributes.body
Ha egy úriembernek egy esti eseményen kellett megjelennie, akkor kizárólag a frakk jöhetett szóba. Ehhez kötelező volt a fekete nadrág és  a szimpla kézujjas ing.
A fejre a csákók helyére kalapok kerültek, és kialakult, hogy milyen eseményre melyik fejfedőt illik választani.

# data[].attributes.body
Ezekben az időkben végig hosszú volt a szoknya, és a lábat egyáltalán nem illett megmutatni. Még lépni, kocsira szállni is úgy kellett egy úrilánynak, hogy még véletlenül se villanjon ki a bokája. Ma mindezt nehéz elképzelni, de ezek a szabályok is azt szolgálták, hogy a megfelelő viselkedés kiszűrje a társaságból azokat, akik nem születtek úri - vagyis legalább középosztálybeli, értelmiségi vagy dzsentri - családba.Az uszályos,szecessziós ruhák alatt a látványos öltözékekhez képest unalmas gyakran fekete boka csizmák bújtak meg,a fehér szín pedig a nyári,világos ruhákhoz illett
A csizma forma előnye az is volt , hogy még akkor is takarta a lábat ha megtörtént a baj és illetéktelen szemek elé került a lábfej
A lábukra pamutharisnya szárakat húztak, melyet a fűzőhöz erősített harisnyatartóval rögzítettek, ami valljuk be őszintén, nem lehetett valami kényelmes . A hímzett harisnyára puha bőr, vagy textil cipőt húztak, mely lehetett nyitott gombos, vagy boka, esetleg lábszárközépig érő fűzős is.

# data[].attributes.body
A századfordulón a díszes vörös-kék egyenruhákat a csukaszürke uniformis váltotta fel.