# data[].attributes.body
No coneixem la realitat "tal com és", sinó una seva representació (jo estic ben segura de les meves idees i de la consciència, però no n'estic de l'existència de les coses externes).

# data[].attributes.body
No podem saber tota la realitat, només una part, ja que, des de diferents punts de vista i opinions, pot haver-hi més d'una percepció de la realitat (és subjectiva).

# data[].attributes.body
Podem conèixer la nostra realitat, però no només existeix la nostra. Existeixen 7,8 milions de realitats, tantes com gent hi ha, ja que cadascú veu les coses d'una forma diferent. Això fa que cadascú percebi la realitat d'una forma, pel qual no hi ha dues realitats iguals.

# data[].attributes.body
La realitat que coneixem és una creació del sistema nerviós. Cadascú viu en un món que és construït pel seu cervell amb la informació donada pels sentits, el seu passat, biografia... essent l'escenari on es desencadenen els esdeveniments de la vida.
És a dir, ningú coneix la realitat tal com és, ja que cadascú la veu de la seva manera.

# data[].attributes.body
Quan tenim una il·lusió òptica, quedem sorpresos. Les il·lusions òptiques ens evidencien que els nostres ulls no són unes càmeres de vídeo que graven fidelment tot el que succeeix, sinó que el cervell interpreta i reelabora la informació que ens subministren els sentits.
Això ens dona a pensar que la realitat és una il·lusió i que moltes coses que veiem no són tals i com les veiem nosaltres. Podem deduir que hi ha una sola realitat però que cada un la veu d'una manera diferent.
En aquest cas quan es mira la primera fotografia es dedueix que les caselles de A i B són de diferents colors, per tant, el quadrat envoltat per negres, el considerarà més clar que els seus veïns. També el cervell interpreta els límits clars entre quadrats com canvi de coloració. Així doncs, el cervell  corregeix la informació visual per oferir-nos una versió coherent de la realitat.

# data[].attributes.headline
Maria Pau Pons- Toni Ferrer - Sergi Salom

# data[].attributes.subject
Maria Pau Pons- Toni Ferrer - Sergi Salom

# data[].attributes.body
Nosaltres consideram que no coneixem veritablement una realitat externa de manera objectiva. L'única realitat que podem conèixer és la nostra realitat individual, a la qual només arribam a través de la raó i el pensament.

# data[].attributes.body
El nostre cervell no crea ni produeix la realitat, sinó que capta la imatge a través de la reproducció ideal. Per tant, no podem conèixer la realitat tal com és, ja que cada persona interpreta i capta la suposada realitat d'una manera diferent.

# data[].attributes.body
La realitat és subjectiva, cada persona pot tenir una realitat diferent de l'altre.
Les persones perceben i raonen de forma única, per aquest motiu la seva realitat no podràs ser igual, però podrà tenir semblances.

# data[].attributes.body
Coneixem la realitat tal com és?

No coneixem la realitat exacte, només una representació d'aquesta. Una representació que va evolucionant amb nosaltres al llarg dels anys.

És a dir, la realitat que coneixem és la que nosaltres visualitzam, no és la mateixa per totes les persones. És pròpia per cada un, ja que cada persona veu les coses de manera i desde un punt diferent.

Per això, la realitat molts de cops ens enganya, i, per tant, veim coses que ens confonen i no són tal qual són.

Nosaltres podem pensar que una realitat és la correcta, però en veritat només és una representació mental, que, com hem dit, va variant i per això, no hi ha una realitat constant.

En conclusió, la realitat s'adapta al subjecte, al pensament. La realitat és percebuda diferent, depenent de la persona, el seu estat mental o emoció del moment, la seva ubicació, creences, idees...

# data[].attributes.body
No coneixem la realitat tal com és, ja que no estam segurs del que coneixem. Com podem saber si la realitat que creiem conèixer és vertadera, o simplement una creació de la nostra ment?
És a dir, cada ésser humà té la seva pròpia realitat, fet pel qual no podem dir que coneixem la realitat amb la seva totalitat.

No podem veure la realitat de manera objectiva, sinó que estam influenciats per la nostra pròpia subjectivitat, respecte a idees i ideals.
Com hem pogut comprovar a l'anterior fotografia, les imatges que veiem a través dels nostres ulls són el resultat de la relació entre la informació visual que reben i les nostres pròpies suposicions.
És veritat que no coneixem la realitat de manera objectiva, però si podem intentar explicar-la objectivament mitjançant comprovacions científiques. Per exemple, tot està format per àtoms.

# data[].attributes.body
No sabem com és la realitat, ja que tot el que veiem són il·lusions òptiques, així que no és una realitat sinó una il·lusió i una percepció que tenim del món real, cada persona ho pot veure de manera diferent, el que pens jo, no és el que penses o veus tu.

# data[].attributes.body
No es coneix la realitat tal com és, ja que la gent pot tenir diverses percepcions sobre una cosa, que a la vegada ens pot fer canviar l'opinió sobre la nostra percepció. Per tant, no hi ha una vertadera o segura realitat, sinó que n'hi ha tantes com gent al món, a vegades similars, a vegades totalment diferents i que pot evolucionar al llarg dels anys

# data[].attributes.body
Coneixem la realitat tal com és? Sa resposta és no, perquè la realitat que nosaltres coneixem una petita part que és la realitat tridimensional (3D). També coneixem la realitat bidimensional (2D) on no podem representar objectes tridimensionals, en canvi, podem fer tridimensional un objecte que existeix en la bidimensionalitat, però aquest passa a ser part del 3D, però convertir un objecte tridimensional a bidimensional en el mateix objecte/dibuix és impossible. Això vol dir que la bidimensional no pot entendre la tridimensionalitat, i així mateix realitats superiors com l'espai quadridimensional (4D), seria impossible passar un objecte/cosa/entitat a 3D la realitat que nosaltres podem entendre. Podem intentar imaginar suposar objectes 4D com la botella de Klein, que mai podríem representar en 3D. En conclusió podem entendre el 3D, 2D i inclús el 1D irreal, això no obstant, mai podríem entendre altres dimensions com el 4D si el 4D no ens representa a nosaltres d'una forma com un dibuix de paper en 2D a 3D.

# data[].attributes.body
No coneixem la realitat tal com és, ja que només podem fer una representació mental de la realitat que percebem i coneixem, que no és ni una petita part de la realitat total, és a dir, la nostra realitat no és la dels altres.

Per tant, podríem dir que coneixem la NOSTRA realitat, el que veim dia a dia. Podem tenir una opinió sobre com és i una creença sobre aquesta, però mai tindrem el coneixement necessari per afirmar-ho, ja que mai podrem provar que la realitat és tal com la coneixem.

Dins la nostra pròpia realitat, hi ha una part que compartim amb més gent, com per exemple l'afirmació del fet que tot està format per àtoms.

En conclusió, només podem conèixer la percepció que tenim de la realitat, cosa que fa que mai puguem conèixer la realitat tal com és.

# data[].attributes.body
Coneixem la realitat tal com és?
No, no podem arribar a conèixer la realitat tal com és, cada individu percep la seva pròpia. Segons el punt de vista de cada un, veiem una realitat o un altre.

Tu pots creure que veus una cosa i que en realitat sigui una completament distinta. Com a la imatge, que es pot interpretar d'infinites formes. Per exemple pot ser al principi haguis vist una dona, però realment són dos arbres.

Hi ha moltes possibilitats, algunes d'elles podrien ser: Que la realitat no sigui exactament el que veiem o que una concreta part si forma part de la realitat, encara que no sabem quina. O que el que coneixem sigui completament diferent d'aquesta assumida realitat.

# data[].attributes.body
Primerament, cal remarcar que no sabem què és la realitat. És tal com nosaltres pensem? Potser no és com la coneixem i creiem.

Al llarg del temps han sorgit moltes teories, com per exemple que en realitat som un experiment i que el vertader món és a fora. Sona estrany, però qui ens ho pot confirmar o negar? Per tant, que/qui ens diu que no estem dins un somni? Podríem estar en coma i no saber-ho.

Nosaltres captem les representacions i imatges mentals de l'exterior. És per això que reben sensacions, percepció i atenció, és a dir, ens centrem en determinats estímuls.

Podríem descriure la realitat com allò que sentim amb els nostres cinc sentits sent un conjunt de representacions mentals exteriors a la nostra persona tot i que nosaltres només coneixem la nostra imatge.

Possiblement, existeix un límit que no ens deixa veure la realitat i per això no podem veure res perquè la realitat no existeix.

# data[].attributes.attachment_caption
Nosotros creamos nuestra propia realidad en conjunto, como sociedad.

# data[].attributes.body
La realidad se podría definir como aquel concepto creado por la sociedad, que se encuentra en constante desarrollo.

Podemos darnos cuenta con facilidad de que sí, estamos vivos, existimos en un tiempo y espacio, y tenemos la capacidad de pensar. También sabemos que muchas veces nos dejamos llevar por nuestros sentimientos y emociones, y por las situaciones que nos ocurren a diario.

Quizá podría definir mi realidad como el conjunto de aquellas decisiones, sentimientos,  situaciones, y pensamientos que experimentaré durante el periodo que abarque mi vida. Este concepto de realidad en el que yo vivo es totalmente diferente al de cualquier otra persona, por lo mismo que he dicho anteriormente, por mis decisiones, mis situaciones y en definitiva por mi esencia, que realmente también está condicionada por todo eso que ha sucedido y sigue sucediendo a mi alrededor, por como lo he afrontado y como continuo haciéndolo.

Pero claro, debemos tener en cuenta que de alguna forma, todos, aunque conozcamos "realidades" diferentes, sí que tenemos algo en común, de no ser así,  viviríamos como individuos separados, cada uno en su mundo paralelo.
Pues bien, somos humanos y convivimos en sociedad. Esto nos crea un sentimiento de empatía y similitud, la cual da lugar a una realidad conjunta.

Lo explicaré utilizando la imagen:
Como se puede observar, cada uno habita en una pieza de un puzle, un puzle infinito,  con piezas de miles de colores y diferentes formas, que cuadran a la perfección con otras, con las más cercanas a su alrededor, y que también mantienen una relación con aquellas piezas más lejanas.
La unión de todas esas piezas, cambiantes, forman el puzle, nuestra realidad conjunta.