# data[].attributes.headline
V. Іменний складений присудок (ІСП)

# data[].attributes.subject
V. Іменний складений присудок (ІСП)

# data[].attributes.body
За морфологічними типами значно розмаїтніший, порівняно зі складеним дієслівним присудком.

| Дієслово-зв'язка: · суто зв'язки: бути (є), являти собою, становити · напівповнозначні зв'язки (їх 4 групи) |   Призв'язковий член виражається:
іменними частинами мови:
іменником, прикметником (дієприкметником), займенником, числівником.

Приклад: День був нескінченним (ч.р., однина, минулий час + прикметник);

Відстань становить (= є) 40 кілометрів.
Хай кожна мить життя вам буде дорога.

Якщо суто зв'язки виконують тільки граматичну роль і повністю позбавлені лексичного значення, то напівповнозначні зв'язки частково зберігають лексичне значення, їх 4 групи:

1.   Дієслова стати, ставати, робитися, зробитися, опинитися, які вказують на те, що приписуваної ознаки підмет тільки набуває, вона для нього нова.

Приклад: Ти була моєю, ти чужою стала. Ти зробився високим.

2.   Дієслова здаватися, видаватися, снитися, ввижатися, уявлятися – вказують на ознаку підмета, яка видається ірреальною, тобто такою що не існує в дійсності.

Приклад: І цей день видався йому дивним. Чого ввижаєшся мені?

3.   Дієслова лишатися, зоставатися – показують, що приписувана підмету ознака триває.

Приклад: Лис усюди залишається лисом. Я прагну лишитися для тебе завжди молодою.

Увага!  Ці дієслова можуть функціонувати і як повнозначні.                                                             Приклад: Сьогодні я лишуся (ПДП) в матері. Я зостануся у місті.

4.   Дієслова зватися, називатися – які показують, що приписувана ознака є назвою підмета.

Приклад: Він гордим був (ІСП) , Гордієм він і звався (ІСП). Ти можеш зватися Надією.

Увага! Ці напівповнозначні дієслова можуть функціонувати як повнозначні.
Приклад: Не снись, не звись, не називайся. Благаю, не снись мені більше.

Характеристика призв’язкового члена:
Прив'язковий член виражається іменними частинами мови у будь-якій відмінковій формі (за винятком Кл.в.).
Найчастіше прив'язковий член виражається іменником у Н.в. та О.в.
Приклад: Твоя любов до неї – то недуга. Світлі вчинки – то наші мечі. Лукія – ось його щедра молодість.

Алгоритм постановки тире:
Іменник + іменник (ІСП), Числівник + числівник (ІСП), Інфінітив + інфінітив (ІСП + інфінітив), Інфінітив + іменник.

Рідше мають форму Р.в. і Зн.в, у поодиноких випадках М.в. (додаток/обставина):
Приклад: Дівка не без щастя(Р.в), козак не без долі (Р.в) ІСП. Комбат про тебе хорошої думки.
Наш горох у копах (М.в), наша дівка в косах(М.в). Зал у вогнях, кружляють пари, хвилі музики пливуть.
Село в снігах, і стежка ані руш.

Допоміжні діслова у складеному дієслівному присудку:
1) дієслова, що означають початок, продовження або кінець дії, вираженої інфінітивом: почати, починати, стати; продовжувати, перестати; піти, кинутись, заходитись, лишитись, повадитись, кинути, звикнути;

2) дієслова, що надають складеному дієслівному присудку модального значення, тобто разом з інфінітивом виражають явище (дію або стан), яке мислиться як можливе, необхідне, бажане, або ж як явище, що його вимагають:
а) дієслова, що означають можливість, повинність, необхідність або передбаченість здійснення дії, вираженої інфінітивом, або здатність, схильність суб’єкта до її здійснення: могти, вміти, здумати (=могти), умудритися, мати, мусити;
б) волевиявлення: бажання або небажання, намір, спробу, готовність або рішення суб’єкта виконати дію, виражену інфінітивом: хотіти, бажати, воліти, жадати, жадатися, прагнути, старатися, намагатися, збиратися, нахвалятися, прицілятися, силкуватися, спокушуватися, насмілитись, наважуватись, наважитись, зважитись, сміти, пробувати, братись, готуватись, відмовитись, поспішати, хапатись, погодитись, вирішити, ухвалити, взятись;
в) процеси мислення, мовлення: думати, мріяти, забути, догадуватись, обіцяти, проситися; психічні й фізичні переживання: рватись, поспішати, встигати, боятися, соромитися, стидатися, клястися, божитися, втомитися.

# data[].attributes.headline
ІV. Дієслівний складений ускладнений присудок (ДСУП):

# data[].attributes.subject
ІV. Дієслівний складений ускладнений присудок (ДСУП):

# data[].attributes.body
Усі СУП трикомпоненті.

| Допоміжне дієслово: 1. Модальні дієслова
2. Фазові дієслова | Допоміжне дієслово в інфінітиві                               | Інфінітив основної дії

Можу (модальне)                     почати                                               вчитися

Можу (модальне)                захотіти (модальне)                              вчитися

Почну/еш (фазове)                   хотіти                                                вчитися

Готовий                                     почати                                               працювати

Радий                                         кинути                                               палити

Міг                                             почати                                               співати

Хочу                                           почати                                               працювати

# data[].attributes.headline
ІІІ. Дієслівний складений присудок (ДСП): 

# data[].attributes.subject
ІІІ. Дієслівний складений присудок (ДСП): 

# data[].attributes.body
Усі складені присудки будуть двокомпонентними.

| Складається із допоміжного слова: ·          з модальним значенням (модальні): хотіти, могти + синоніми ·          допоміжні фазові (фазисні) – вказують на фазу, в якій перебуває дія: почати, починати, продовжувати, припинити, завершувати + синоніми (кинутися, заходитися: Вона кинулася прибирати) ·          предикативні прикметники у присудковій функції: рад, радий, повинен, зобов'язаний, готовий, спроможний, здатний, схильний, ладен, ладний і подібні ·          фразеологізмами, які мають модальне значення: могти = мати змогу, мати можливість; хотіти = мати бажання, пробувати = робити спробу. |                           Інфінітив основної дії

Я хочу (хотів би) поїхати (допоміжне дієслово з модальним значенням + інфінітив основної дії);
Ти можеш поїхати (допоміжне дієслово з модальним значенням + інфінітив основної дії); Вона почне писати (допоміжне фазове + інфінітив основної дії);
Вони раді повідомити (предикативний прикметник + інфінітив основної дії).

Хто може випити Дніпро, хто властен виплескати море;
Ти їх нічим образити не смів (не смів – не хотів/не міг, модальне значення);
Він робив спробу подолати цей складний шлях (робив спробу = хотів, модальне значення; подолати – інфінітив основної дії);
Вона вирішила спалити за собою мости (вирішила – допоміжне з модальним значенням, спалити за собою мости – фразеологізм як інфінітив основної дії);

# data[].attributes.headline
ІІ. Простий ускладнений присудок (ПУП):

# data[].attributes.subject
ІІ. Простий ускладнений присудок (ПУП):

# data[].attributes.body
Він може ускладнюватися:
а) повтором дієслова або вигукової форми (хлюп, хлюп) без зміни.
Приклад: А ми рутоньки нарвемо, нарвемо, а ми віночки сплетемо, сплетемо. Пливе човен, води повен, та все хлюп, хлюп, хлюп; Співала, співала пташечка, та й затихла.

б) повторами дієслів зі зміною форми, типу: дишеш – не надишешся, дивиться – не надивиться, жду – не діждуся; Хто їй скаже-перекаже про мою журбу.

в) може ускладнюватися частками (як; і ну; давай; взяв та й; знай; так і; як не; ніби; наче; собі; аж). Ці частки зробили з ПП – ПУП.
Ці частки є прерогативою розмовного стилю (казки, байки, поетичне мовлення).
Приклад: А осел як зареве і давай бігти; Взяв та й побіг; А очі так і горять, так і палають; оли як вискочать з двору дві собаки. А журавлі летять собі на той бік ключами. От собі й читаю, що на скелі наковано.

# data[].attributes.headline
3. Фразеологізмами (

# data[].attributes.body
3. Фразеологізмами (ми їх не членуємо):
Опорним компонентом у цих фразеологізмах має бути дієслово.
Приклад: І чоботи в мене роти пороззявляли (ПП), їсти просять (ПП); Софія мала рацію. Софія не відривала очей від берега. Потупивши очі, Вадим пік раків.

# data[].attributes.headline
2. Вигуково-дієслівн

# data[].attributes.body
2. Вигуково-дієслівними формами типу: хапнути, хапонути – хап, брязнути – бряз, тріснути – тріс, відстрибнути – стриб, дзвягнути – дзвяг.
Приклад: Жінка дверима грим, а шибка об лаву брязь; Олень знову стук та стук. А клямка у мене перед носом стриб-стриб, клац-клац, а сніг у щілини птак-птак.

# data[].attributes.headline
1. Усіма часовими (т

# data[].attributes.body
1. Усіма часовими (теперішнім, минулим, майбутнім часами) і способовими формами дієслів (дійсним, умовним, наказовим, бажальним) – на часи поділяються лише дієслова дійсного способу

# data[].attributes.headline
І. Простий д

# data[].attributes.body
І. Простий дієслівний присудок (ПДП) виражається:

# data[].attributes.body
Присудок – це головний член двоскладного речення, який вказує на модально-часову характеристику носія предикативної ознаки (підмет). Перебуває у двобічному (предикативному) зв'язку з підметом і виражається спеціалізованими для присудкової функції дієслівними формами. Відповідає присудок на такі питання:  що робить підмет? що з ним робиться? в якому стані він перебуває? ким (чим) він є (був)? хто він такий?