# data[].attributes.attachment_link.title
הבדידות והבדידים

# data[].attributes.attachment_link.title
אייל גולן וזוהר ארגוב - נכון להיום

# data[].attributes.attachment_link.title
זוהר ארגוב בדד

# data[].attributes.headline
מאיה, אורי, עיטף ועמית

# data[].attributes.subject
מאיה, אורי, עיטף ועמית

# data[].attributes.body
1. תהליך העיור:
- יונה עובר מהכפר לעיר בחיפוש אחר שיפור מצבו הכלכלי.
- "ברייה זו שניתקוּהּ מן המחרשה, מן הנופים האפורים שהורגלה אליהם, והטילוהּ אל המערבולת הזאת, שהבריות מתרוצצים בה רצוא ושוב, אל אורותיה המפלצתיים וסאונהּ העיקש, איך אפשר לה שלא תהיה שקועה במחשבות?"

2. משמעות הסיפור - החיים בעיר מרחיקים את האנשים אלה מאלה ומייצרים בדידות גדולה. בני המעמד הנמוך נותרו לבדם ללא משפחתם בעיר וללא מעמד כלכלי.

3. הסיפור מביע ביקורת על היחס המנוכר והמנותק של אנשים החיים בעיר בינם לבין עצמם. על אחת כמה וכמה נוגע הסיפור בבני המעמד הנמוך יותר ולאנשים "הבלתי נראים" בחברה.
המהפכה התעשייתית מפרידה בין האדם לבין מבצע העבודה והפכה את האנשים למכונה. יונה איננו אדם פרטי עם סיפור אישי וכאבים ורצונות, אלא "נהג" וכך מתייחסים אליו גם הבריות.

4. גם היום אפשר לראות את השוני התייחסות לבעלי מקצועות מכובדים מול בעלי מקצועות "נמוכים". או כמו שאורי אמר: "התעשיה מסיטה את האדם מהאנושיות שבו". (כבוד)
החיים בעיר מול החיים בכפר גם היום מנותקים יותר, פחות קהילתיים, פחות ערבים לסביבתם ויותר עושים לביתם.

# data[].attributes.headline
רותם, פנינה ודורון

# data[].attributes.subject
רותם, פנינה ודורון

# data[].attributes.body
1. האזכור שבו הסוסה עברה מהכפר אל העיר. גם האורות הגדולים והחזקים מסמלים את העיר. כמו כן, ההמון והרעש הוא גם סימן של תהליך העיור.
2. משמעות הסיפור הוא המחיר שהפרט משלם בתוך תהליך העיור. יש ריחוק חברתי, פחות הבנה והקשבה.
3. ביקורת על מקום הפרט בתוך תהליך העיור.
4. גלובליזציה - עידן הרשתות החברתיות משקף את היציאה "מהכפר אל העיר". הבדידות בעידן הרשתות החברתיות חזקה ופרדוקסלית כי לכאורה אנחנו אמורים להרגיש שם בנוח אך לא כך המצב. הבדידות הזאת, דומה לבדידות שחווה יונה בסיפור.

# data[].attributes.headline
יואב משה וליטל

# data[].attributes.subject
יואב משה וליטל

# data[].attributes.body
1. אזכורים לתהליך העיור והמהפכה התעשייתית מתוך הסיפור "יגון": "ברייה זו שניתוקה מן המחרשה, מן הנופים האפורים שהורגלה אליהם, והטילוה אל המערבולת הזאת, שהבריות מתרוצצים בה רצוא ושוב, אל אורותיה המפלצתיים וסאונה העיקש"
"החיוורון של אורות הפנסים התחלף באורות שוקקים: סאון הרחוב מתגבר והולך"
ציטוטים אלו מתארים את העיר, ומראים את ההבדלים בין העיר לכפר. ממחישים את תהליך העיור שבא לידי ביטוי בעקבות המהפכה התעשייתית.

2. הסיפור יגון מתאר אווירה קשה עם אפיונים של עצב ובדידות. התמונה שמצטיירת היא תמונה קודרת של העיר הגדולה ביחס לאדם הבודד, היחיד והאינדיווידואל. יונה נתון במצוקה עקב פטירת בנו הצעיר והוא מחפש נחמה בקרב האנשים אותם הוא מסיע או נפגש. האירוניה בין הסוסה לבני האדם מחזקת את הביקורת החברתית העומדת במרכז היצירה והיא חברות אנושיות שמבטלות את היחיד ומרגשות ערכים של אגואיזם, אטימות וניכור אנושי

3+4. בסיפור עולה ביקורת על החברה המנוכרת, על חוסר העניין של אנשים אחד בשני ועל חוסר היכולת של בני האדם להיות שם האחד בשביל השני.
כל הדברים האלו מתקשרים באופן ישיר גם לחברה היום והביקורת רלוונטית אפילו יותר.

# data[].attributes.body
1.כל הסיפור מתרחש בעיר סואנת, רועשת, עמוסת אנשים, אורות וצלילים.
גם העבודה של יונה, עגלון, היא עבודה שאפשר לשייך אותה לעיור, כיוון שאנשים נזקקו לשינוע ממקום למקום. אפשר לומר שהעיר מייצרת תלות באנשים לצד ניכור.
יונה מגיע בסופו של הסיפור לפונדק בו לנים עגלונים רבים. העובדה כי ישנם כ"כ הרבה עגלונים במקום אחד קשורה גם היא בעיור.
2/3.הסיפור מבקר את הניכור האנושי, ויוצא נגד מאפייני התקופה שהעצימו את הניכור והריחוק בין איש לרעהו.
מתוך הביקורת עולה ומתחדדת החשיבות של קרבה אנושית, הקשבה, אמפתיה ועזרה הדדית.
4.המהפכה התעשייתית לא הפסיקה ואף התגברה והמשיכה למהפכה טכנולוגית. הניכור האנושי נמשך ומתעצם, דווקא בימים אלה. ניתן לומר כי המהפכה הטכנולוגית יוצרת אשליה של קרבה, כיוון שלכאורה אנחנו יכולים כל הזמן לראות ולדבר עם הזולת, אבל בפועל ישנו ריחוק ואין באמת הזדמנות למפגש אותנטי וקשוב בין בני אדם.