# data[].attributes.headline
קטע להתייחסות

# data[].attributes.subject
קטע להתייחסות

# data[].attributes.body
"בשנים שחלפו מאז הקמתה הפכה החברה הישראלית מפוצלת יותר, מעמדית, עסוקה בנהנתנות ובתחרות אישית. רבים מילדיה עניים, רבים מהם שייכים לקבוצות מיעוט שחלקן הולך וגדל. הפערים בחברה הישראלית גדלו מאוד והסולידריות נשחקה. כשהתחלתי לכתוב את הספר, הדימוי הראשוני שעלה במחשבתי נלקח מספרו של אוסקר ווילד 'תמונתו של דוריאן גריי'. כזכור, משאלתו של דוריאן גריי כי תהליך ההזדקנות והשחיקה החיצונית העובר על כולנו יפסח עליו, מתגשמת באורח בלתי מוסבר. יופיו של דוריאן גריי נותר בתולי ורענן. במקביל, בעליית הגג, תמונת הדיוקן העצמי שלו מזדקנת ומתכערת במקומו. כמו דוריאן גריי, החברה הישראלית לא רוצה להתבונן בתוצאות מעשיה. היא אינה רוצה להשתנות, אלא רוצה להמשיך להתבונן בעצמה במראה המשקפת לה את מה שהיא שואפת להיות – חברה צעירה, מרדנית וצודקת, שפניה לצמחיה ולצדק וידה מושטת לשלום. המציאות שונה מהדימוי, והיא באה לידי ביטוי בבבואה המדוייקת ביותר של החברה – מערכת החינוך. אחת הסיבות לכעס על מערכת החינוך היא התסכול ממה שהיא משקפת לנו וממה שהיא מכריחה אותנו ללמוד על עצמינו."

מי מפחד משוויון / פרופ' יולי תמיר

# data[].attributes.attachment_link.title
חברה בונה מערכת חינוך בונה חברה

# data[].attributes.headline
מערכת החינוך שואפת ל

# data[].attributes.body
מערכת החינוך שואפת להיות הכשרה לחברה, ובו זמנית מערכת החינוך היא קיימת בתוך החברה ומי מאנשים שהם החברה

# data[].attributes.headline
כתבו מה לדעתכם צריך להיות תפקידה של מערכת החינוך בניסיון לכוון את החברה לעבר אוטופיה, איך הוא בא לידי ביטוי, ומה האתגרים בהם המערכת עשויה להיתקל בדרך להגשמת יעוד זה

# data[].attributes.subject
כתבו מה לדעתכם צריך להיות תפקידה של מערכת החינוך בניסיון לכוון את החברה לעבר אוטופיה, איך הוא בא לידי ביטוי, ומה האתגרים בהם המערכת עשויה להיתקל בדרך להגשמת יעוד זה

# data[].attributes.body
כדי שמערכת החינוך יקדם את החברה לעבר אוטופיה צריכה להיות פחות ניכור וניצול בתוך המערכת. צריך שיהיה חופש למורים לחנך דרך פרויקטים או בדרכים שונים שמתאימים להם.
צריך להיות סמכות שהוא מבוססת על אימון ולא על סמכות או כוח.
ולא צריך להיות מדדים שמהווים מהות של הילד עצמו

# data[].attributes.headline
התפקיד של מערכת החינוך הוא ללמד את האנשים לחיות ביחד בחברה אחת עם אנשים ששונים מהם. כלומר, לתת לאנשים את הכלים לבנות את החברה במשותף. בסופו של דבר זה יהיה האתגר הכי גדול של החברה בדרך לאוטופיה. יכולה לחשוב על כמה דוגמאות למושגים וכישורים שכדאי שמערכת החינוך תקנה בהקשר הזה: התמודדות עם מחלוקות, הקשבה, תקשורת מקרבת, ש.ע.ה, היכרות עם חלקיה השונים של החברה והמתחים של כל ציבור, ועוד..

# data[].attributes.subject
התפקיד של מערכת החינוך הוא ללמד את האנשים לחיות ביחד בחברה אחת עם אנשים ששונים מהם. כלומר, לתת לאנשים את הכלים לבנות את החברה במשותף. בסופו של דבר זה יהיה האתגר הכי גדול של החברה בדרך לאוטופיה. יכולה לחשוב על כמה דוגמאות למושגים וכישורים שכדאי שמערכת החינוך תקנה בהקשר הזה: התמודדות עם מחלוקות, הקשבה, תקשורת מקרבת, ש.ע.ה, היכרות עם חלקיה השונים של החברה והמתחים של כל ציבור, ועוד..

# data[].attributes.headline
תפקיד המערכת ואתגריה בחינוך לאוטופיה

# data[].attributes.subject
תפקיד המערכת ואתגריה בחינוך לאוטופיה

# data[].attributes.body
אני חושבת שצריך לא לפחד מלהעניק כלים שמטרתם התמודדות עם בערות, יצירת שיח אידאולוגי ופיתוח מחשבה עצמאית וביקורתית. לוקחת מהמסירה אלון מאוד את הסיפור של צוותים חינוכיים שבונים את התכניות בעצמם (שזה בא מהשטח), ומעורבות תלמידים, שיש תכנית לימודים מתפתחת וקשורה, ורואים את המכלול של התלמיד.. יש פה עניין של ליצור מרכז משותף, ערכים משותים, בסיסים רעיוניים, דרישת הגשמה שיש הרבה צורות לביטוי שלה במציאות.
האתגרים הם איך לעמוד על המתח הנכון של בין להכין לחיים כמו שהם, ליצירת מערכת דכאנית ומסלילה, יכולת להעריך את ההתקדמות תוך כדי תנועה ולא ליצור מערכת אחת שרצה אלא יודעת ללמוד ולהתפתח, וגם איך יוצרים מערכת מיטיבה אבל לא מתבדלת סגורה או קטנה? כל הדוגמאות שראינו היום לא מהוות את זרם החינוך הממלכתי, בית הספר המקיף הענק לא נכלל בתוכה...

# data[].attributes.headline
חינוך לאוטופיה

# data[].attributes.subject
חינוך לאוטופיה

# data[].attributes.body
מערכת החינוך אוצרת בתוכה את הפוטנציאל שמפגש של תלמידים רבים אחד עם השני סביב למידה משותפת - כינוי העולם בשם כדבריו של פאולו פריירה.
בכך ניתן לראות כמה פוטנציאלים אפשריים במבט ראשון:
- יצירת חברה בעלת מושגים משותפים שמאפשרים לעצב את חיי הפרטים והחברה לאור מערכת ערכים.
- תיאור משותף של המציאות החברתית וההיסטורית יכולה לאפשר לנו לראות מה דורש שינוי או התמודדות ולגשת לשנותו.
- הדעת הנוצרת מהמפגש מורכבת הן מגוף הידע אותו לומדים אך גם מגופי הידע שמביאים התלמידים ולא פחות מכך מגוף הידע שנוצר תוך כדי המפגש החברתי.
- גם הכיתה נוצרת בתהליך זה כגוף חברתי בעל משמעות עמוקה ועוצמה שמאפשרת לחבריו להתפתח ולהתנסות בעוצמה אמיתית לשנות את מציאות חייהם.
- חברי הכיתה מתנסים בפיתוח יחסים של זיקה - הן מול המורה והן מול חברי כיתתם. עצם ההתנסות ביצירת קשרים שכאלו הוא צעד פדגוגי שמכוון לאוטופיה.

הקשיים העומדים בפני הניסיון הזה גלומים בעיקר בדרישות החברתיות והמדינתיות שמגבילות את חופש הפעולה החינוכי ומכווינות להערכה חיצונית ומדרגת שמושתתת על מערכת הערכים הדכאנית של החברה הקיימת (קפיטליזם, יחסי כוחות, פטריארכיה וכו' כו').
בתוך כך עומד קושי גדול גם בכך שתלמידי ישראל עצמם חוברתו כבר למערכת זו ויכולים לבקש את המדרגיות הזו בעצמם.
כמו כן, הציפייה מבית הספר להכין את תלמידיו לחיים הבוגרים נטועה גם היא במציאות אמיתית (שעמה צריך להתמודד), שבה הפרט אכן נתון במלחמת הישרדות תמידית (כלכלית, חברתית ועוד).

# data[].attributes.headline
אני חושב שבסופו של ד

# data[].attributes.body
אני חושב שבסופו של דבר צריך להגיד מה האוטופיה שאנחנו מכוונים אליה כדי להגיע. לא בטוח שזה מאה אחוז מוסכם. בדיון בינינו זה עלה הרבה. יכול להיות שאנחנו בעד שתהיה חברה, אז לחברת לחלק מהמרכיבים בה זה הגשמה של האוטופיה שלנו.
צריך להיזהר לא להשתמש במורכבות של החיים בתור "כרטיס יציאה מהכלא". לפעמים לחנך או להדריך זאת ממש התנסות במנהיגות שצריך לקבל בה הכרעות הרות גורל. צריך לקבל החלטות שלא כולם יוצאים בהם מרוצים, ובשביל זה צריך מדיניות מוסכמת, איזה אזימוט לעבוד אתו. בתוך המציאות המאוד כאוטית הזאת שיש בה כוחות מנוגדים וסותרים עדיין צריך לבחור צד. אני כן חושב שבסופו של דבר החינוך התנועתי צריך להיות באידאולוגיה האינדיבידואליסטית, זה לא נעים לנו כי זה עושה לנו אווירה של מרגרט תאצ'ר, אבל אני יותר מדמיין את זה בתור האינדיבידואליזם של גורדון או של אוסקר ויילד בנפשו של האדם בסוציאליזם. בפועל, מההתנסות בבמ"ע, יכול להיות שאנחנו ניאלץ בחור או ליצור מערכת חינוכית "מחברתת מעודנת", או "אינדיבידואליסטית מעודנת". עם כל הכאב הכרוך בכך, ונצטרך לקבל את זה שמה שמעודן לא באמת יעבוד.

# data[].attributes.headline
חינוך לאוטופיה

# data[].attributes.subject
חינוך לאוטופיה

# data[].attributes.body
בית הספר צריך להיות מקום שמתייחס מאד ברצינות ליחסים החברתיים. לשאוף ליחסים חברתיים לא כמו בחברה כיום אלא כמו בחברה הנשאפת. הכיתה היא קבוצה חברתית והמחנכת מדריכה את היחסים בתוכה. האופנים והתכנים של הלמידה גם צריכים להיות קשורים לזה. הם צריכים להיות בדיאלוג בין המחנכים לחניכים.