# data[].attributes.attachment_link.readable_text
A la qualitat del nostre son, la nostra alimentació juga un paper fonamental. Igual que hi ha aliments que ajuden a dormir millor, i altres no ajuden a aquest objectiu, pel que és recomanable evitar-los en el sopar.

Digestions pesades, insomni o problemes estomacals és el que pots trobar-te si menges aquests set aliments poc abans d'anar a dormir.

Els làctics

Potser alguna vegada has escoltat que un got de llet és el millor remei contra l'insomni. No obstant això, per molt que t'agradin els làctics, el millor és que evitis prendre'ls a la nit, ja que el caseïnat de calci pot provocar un excés d'àcid a l'estómac i ser difícil de pair.

Les taronges i altres cítrics

Ja ho diu el refrany: "La taronja al matí or, al migdia plata i al vespre mata". L'alt nivell d'acidesa d'aquests cítrics pot causar pesadesa, digestions pesades i acidesa estomacal si es pren de nit. Encara que els seus efectes no són els mateixos per a tothom, el millor és que t'oblidis de les taronges, les mandarines o fins i tot el suc abans d'anar a dormir.

La carn vermella

Al estar carregada de proteïnes i greixos, la carn vermella té una digestió més lenta i pesada que pot provocar molèsties a l'hora de dormir si es consumeix a la nit. El millor és optar per carns més lleugeres com les d'au o substituir-les per peix.

La pasta

La xocolata

Aquest aliment, la perdició dels més llaminers, pot crear problemes si es menja a la nit. A més de les calories que aporta, la xocolata conté cafeïna i nutrients que omplen el cos d'energia, especialment si és negre.

El meló

Aquesta és, sens dubte, la fruita estrella de l'estiu, ja que ens refresca d'una manera natural amb el seu sabor dolç i el seu alt contingut en aigua. Però el meló té, a més, propietats cucurbitàcies que, segons alguns experts en nutrició, poden ocasionar problemes digestius si es pren abans de dormir. El seu alt contingut en aigua també pot provocar que es dilueixi l'àcid de l'estómac, dificultant la digestió, si es pren en grans quantitats.

# data[].attributes.attachment_link.title
Set aliments que no has de menjar a la nit

# data[].attributes.attachment_link.description
A la qualitat del nostre son, la nostra alimentació juga un paper fonamental. Igual que hi ha aliments que ajuden a dormir millor, i altres no ajuden a aquest objectiu, pel que és recomanable evitar-los en el sopar. Digestions pesades, insomni o problemes estomacals és el que pots trobar-te si menges aquests set aliments poc abans d'anar a dormir.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
És freqüent que molts nadons dormin durant el dia, i en canvi, es passin les nits desperts i plorant. No és una cosa estranya ni preocupant, encara que afecta el son i el descans dels pares. Però, per què el nostre fill no dorm de nit, i què podem fer per canviar aquest hàbit?

El son dels nadons no es pot comparar amb el dels adults. Fins als cinc mesos, el nen dorm igual que ho feia dins de l'úter, i per tant, el seu rellotge biològic segueix un ritme que encara no està sincronitzat amb la llum solar. Així, els nadons solen dormir durant períodes curts de temps i sense tenir en compte en quin moment del dia es troben. Aquests hàbits són conseqüència que els nadons encara no tenen prou desenvolupada la part del cervell on es troba el rellotge biològic dels adults.

Per tant, fins als cinc mesos, quan aquesta àrea del cervell ja comença a estar formada, és normal que les hores de son del nen es produeixin tant de dia com de nit, i en cap cas significa que tingui el son canviat. Per això, cal tenir molta paciència, dormir poc, i esperar que el somni del nostre fill es sincronitzi amb el nostre.

De tota manera, les rutines són sempre una bona arma perquè el nadó dormi a la nit i adquireixi uns hàbits de son coordinats amb els nostres. Posar-lo al llit sempre a la mateixa hora i al mateix lloc, just després d'un bany relaxant o de donar-li de mamar, no acostumar a dormir en silenci i a les fosques durant el dia, i comprar-li un peluix que pugui associar amb el somni, són mesures que poden ajudar a controlar les hores de son del nadó.

Cal no oblidar que la llet materna conté components, sobretot el triptòfan, que ajuden a regular la son. Hi ha aliments com l'arròs, la soja, les llenties, els plàtans, els tomàquets, etc, que augmenten els nivells de triptòfan en la llet materna, i per tant, és de gran ajuda si la mare els ingereix. En cas que s'alimenti el nen amb llet artificial abans dels cinc mesos, l'opció més factible és utilitzar llets amb fórmules dissociades, que també contenen components que ajuden a regular la son.

# data[].attributes.attachment_link.description
És freqüent que molts nadons dormin durant el dia, i en canvi, es passin les nits desperts i plorant. No és una cosa estranya ni preocupant, encara que afecta el son i el descans dels pares. Però, per què el nostre fill no dorm de nit, i què podem fer per canviar aquest hàbit?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Des que neix, l'infant es va fent autònom i surt d'ell mateix l'interès per ser-ho.

L'infant és actiu i capaç de fer coses, per això, a l'escola iniciem una sèrie d'hàbits, unes "rutines" que l'ajuden a situar-se i orientar-se a cada moment del dia. Tots aquests hàbits afavoreixen la seva la autonomia. Les educadores li oferim el temps i la calma per anar-los fent seus, sempre amb afecte i respecte, sense cap imposició.

A l'escola li proporcionem l'espai per posar en pràctica habilitats (menjar, rentar-se les mans, posar-se i treure's la roba, etc) valors (respecte, compartir, esperar, etc) límits i normes (seure per menjar, utilitzar els coberts, etc.).

D'acord amb la seva edat i maduresa aquesta autonomia va avançant.

Anem ajustant l'organització de tots aquests moments, per a què esdevinguin fluids i, així, anem aconseguint un ambient tranquil i un clima de confiança. Cada moment quotidià és una oportunitat d'aprenentatge per als infants. Per això li donem molt valor a aquestes petites experiències diàries, facilitant la participació i la col·laboració de cada infant, respectant el temps perquè cadascú ho faci al seu propi ritme, sense presses. Són activitats de cura i d'atenció personal on els infants necessiten de l'adult.
Un infant que vol ser autònom és un infant lliure i amb una alta autoestima. És un infant feliç.

# data[].attributes.attachment_link.description
Des que neix, l'infant es va fent autònom i surt d'ell mateix l'interès per ser-ho. L'infant és actiu i capaç de fer coses, per això, a l'escola iniciem una sèrie d'hàbits, unes "rutines" que l'ajuden a situar-se i orientar-se a cada moment del dia. Tots aquests hàbits afavoreixen la seva la autonomia.

# data[].attributes.body
Generar aquest hàbit és vital per evitar malalties, i s'ha de fer des de ben petits perquè hi tinguin costum.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Mullar-se les mans amb aigua tèbia, ensabonar-se-les, fregar-se-les bé durant 20 segons, esbandir-se-les amb aigua abundant i eixugar-se-les amb una tovallola neta, preferentment d'un sol ús. La higiene de les mans és un hàbit senzill, de menys d'un minut, que comporta grans beneficis. Cal adquirir-lo des de la infància i integrar-lo en la vida diària, des que ens despertem fins que ens anem a dormir.

A les mans hi ha milers de microbis, com ara bacteris, virus i fongs, que són imperceptibles per a l'ull humà i que es van recollint de l'entorn (a casa, a l'escola, a la feina, al jardí, d'animals, mascotes, aliments, etc.). Rentar-se les mans freqüentment contribueix a eliminar-los i evitar que es propaguin i puguin causar malalties i infeccions.

La higiene de les mans és fonamental en tots els casos, però esdevé especialment important en l'atenció sanitària, tant per part dels pacients i els acompanyants, com per part dels professionals. Reduir el risc de transmissió de malalties és, per tant, responsabilitat de tots.

Rentar-se les mans és la mesura més eficaç per reduir la transmissió d'infeccions

Aquí teniu algunes situacions quotidianes que es poden donar al llarg d'un dia qualsevol en què convé rentar-se les mans:

07.30 Sona el despertador, us lleveu i aneu al lavabo. Abans i després de fer-ho cal que us renteu les mans.

08.00 Prepareu l'esmorzar i us el mengeu. Les mans han d'estar netes abans de manipular o menjar qualsevol aliment.

08.30 Agafeu el metro per anar a treballar. Un cop dins, us subjecteu a la barra per no caure, i en sortir, toqueu la barana mentre pugeu les escales per sortir al carrer. Per això, en arribar a la feina, convindria que us rentéssiu les mans.

09.00 Ja sou a la feina. El rentat de mans és un procediment senzill i eficaç per a la prevenció de riscos laborals en qualsevol ocupació, especialment si el lloc de treball implica el contacte directe amb persones, animals, aliments, productes químics o residus. Cal que extremeu les precaucions.

11.00 Sortiu a fer un cafè i pagueu a la caixa. Com heu manipulat diners, seria recomanable que, en arribar a la feina, us rentéssiu les mans.

12.30 Aneu al lavabo. La higiene de mans és necessària abans i després de fer-ho i, a més, com en els lavabos públics acostumen a haver-hi molts gèrmens, s'aconsella utilitzar un bocí de paper per tirar de la cadena i per tocar el pom de la porta.

14.00 Hora de dinar. Les mans han d'estar netes abans de començar a menjar.

15.00 Us reincorporeu a la feina. Esternudeu i mentre ho feu convé que cobriu amb la mà la boca i el nas. Si us soneu, feu-ho amb un mocador d'un sol ús i, a continuació, renteu-vos les mans.

18.00 Sortiu de la feina i aneu caminant fins a casa per fer salut.

18.30 Arribeu a casa i traieu el gos a passejar pel parc. Jugueu amb ell una estona i, en tornar cap a casa, us heu de rentar les mans.

20.30 Feu el sopar, però abans cal que us renteu les mans. Després de tocar els aliments crus, caldria tornar a fer-ho.

21.30 Sopeu.

22.30 Baixeu les escombraries. En arribar a casa convindria que us rentéssiu les mans.

24.00 Aneu a dormir.

Les malalties de transmissió alimentària, són les que s'originen quan es consumeixen aliments o aigua contaminats per microbis nocius, principalment bacteris. Generalment produeixen símptomes a l'aparell digestiu, com ara dolor abdominal, vòmits o diarrea, però també en poden causar d'altres, com febre, mal de cap o visió doble.

En la majoria de casos, aquest tipus de malalties es contrauen a la llar per unes pràctiques d'higiene deficients. Els microbis que poden causar-les es poden escampar a través de mans, draps bruts i altres estris de cuina, i contaminar els aliments. Per evitar riscos i garantir la seguretat dels àpats, és important respectar unes normes bàsiques durant la preparació i la conservació dels aliments (netejar, separar, coure i refredar).

En aquest sentit, és fonamental rentar-se les mans i netejar bé totes les superfícies i els estris que es faran servir abans de començar a cuinar. La higiene de les mans també és necessària després de tocar aliments crus, com carn, peix, ous o pollastre, ja que els microorganismes que poden contenir es poden propagar a través de les mans i contaminar els aliments ja cuinats o nets, les superfícies i/o els estris de cuina.

Si s'utilitzen guants, a l'hora de triar-ne uns, cal comprovar a l'envàs que estan homologats per manipular aliments i tenir en compte aspectes com ara el color i la composició. En aquest sentit, és preferible que siguin blaus, per distingir amb facilitat si algun fragment del guant passa als aliments, i de nitril, ja que són més resistents, no transfereixen cap component ni a qui els porta ni als aliments i redueixen el risc que els microbis contaminin aliments o estris i superfícies. Abans de posar-se'ls, convé rentar-se bé les mans i treure's les joies (anells, rellotge, polseres, etc.). També cal canviar-se'ls periòdicament, com a mínim cada hora.

La infància és una etapa clau per a l'adquisició d'uns bons hàbits d'higiene. Ensenyar els infants a rentar-se les mans freqüentment i de forma correcta és una inversió en salut que els proporcionarà beneficis per a tota la vida.

Els pares i mares, tutors i cuidadors, podeu seguir alguns consells per facilitar l'aprenentatge d'aquest hàbit:

Acostumeu-los a rentar-se les mans:

abans de seure a taula.

abans i després d'anar al lavabo.

després de jugar a l'aire lliure.

després de tocar animals.

sempre que les mans estiguin brutes.

Vigileu que ho facin de manera correcta. Cal que ho facin:

amb energia.

per totes les zones: el dors, el palmell, els canells, els dits, l'espai entre els dits i les ungles.

durant uns 20 segons. Per ajudar-los a calcular el temps podeu ensenyar-los alguna cançó d'aquesta durada.

Engresqueu-los a cuinar amb vosaltres i aprofiteu per inculcar-los les normes bàsiques d'higiene en la preparació, l'elaboració i la conservació dels aliments.

A banda de la família, l'escola també és un àmbit privilegiat per conscienciar els nenes i nenes de la importància de la higiene de mans en la prevenció d'infeccions. En aquest sentit, l'Agència Catalana de Seguretat Alimentària (ACSA) promou iniciatives adreçades a les escoles per fomentar aquest hàbit entre els alumnes de primària.

Les infeccions nosocomials són infeccions que els pacients poden adquirir mentre reben assistència sanitària mitjançant la transmissió dels microbis propis o dels d'altres pacients.

La millor manera d'evitar-les és que tant professionals sanitaris com pacients i acompanyants es rentin les mans en alguns moments clau durant la seva estada a un consultori mèdic o un hospital. Tots els centres d'atenció sanitària han de disposar de dispensadors amb preparats de base alcohòlica en llocs fàcilment accessibles, com ara a l'habitació del pacient, i cal fer-ne ús.
Moments clau per a la higiene de mans

Professionals:

abans de tocar els pacients.

abans de realitzar una tasca asèptica, com ara inserir un catèter intravenós.

després de tasques que puguin comportar l'exposició a fluids corporals, per exemple, el buidatge del catèter urinari.

després de tocar els pacients.

després del contacte amb l'entorn, com ara les baranes del llit.

Pacients:

abans de tocar-se els apòsits en ferides o la localització de la via intravenosa.

després del contacte amb altres pacients.

després d'anar al lavabo.

Acompanyants:

abans de tocar els pacients.

abans de marxar.

Per què cal rentar-se les mans si no es tenen brutes?
Les mans actuen com a transmissores de microorganismes, com ara virus o bacteris, que poden causar malalties, en tocar persones infectades o superfícies contaminades i després tocar-se la boca, els ulls, el nas, o en menjar aliments contaminats.
Quan cal rentar-se les mans?

Abans de preparar o de menjar qualsevol aliment.

Després de tocar aliments crus.

Abans i després d'anar al lavabo

Després de mocar-se, tossir o esternudar

Cada cop que manipulem escombraries, diners, cartrons, etc.

Quan toquem animals i aliments per a animals

Abans i després de visitar un malalt

Després de jugar a l'aire lliure

Després de tocar baranes d'escales públiques o les barres del transport públic

I sempre que les mans estiguin brutes

Com cal rentar-se les mans?
Les mans s'han de rentar amb aigua tèbia i sabó, preferiblement líquid i amb PH neutre, fins a l'alçada dels canells, amb moviments de fricció i rotació. Cal fregar bé palmell contra palmell i posar el palmell de la mà dreta sobre el dors de l'esquerra i viceversa. S'han d'entrellaçar els dits, per netejar bé els espais que hi ha entre ells, i rentar el dors dels dits contra el palmell oposat amb els dits travats. A continuació i amb moviments rotatoris, cal fregar bé els polzes mitjançant la mà contrària i, posteriorment, les puntes dels dits d'una mà sobre el palmell de l'altra mà, fent especial èmfasi a les ungles. Finalment, cal esbandir les mans sota el raig d'aigua i eixugar-les amb una tovallola neta, un paper d'un sol ús o un assecador.

Altres pautes per a una correcta higiene de les mans inclouen treure's les joies (rellotges, anells i braçalets) prèviament perquè poden interferir en el rentat, mantenir les ungles curtes per evitar l'acumulació de gèrmens a sota, i prevenir la irritació de la pell per evitar la colonització de bacteris no habituals mitjançant mesures com l'ús d'aigua tèbia (no calenta) o l'aplicació de locions i cremes.
Qui ha de tenir especial precaució?
Tot i que esdevé fonamental en tots els casos, la higiene de les mans és particularment important en certes ocupacions, com ara:

Professionals sanitaris.

Persones que manipulen i preparen aliments (cuiners, operaris de la indústria alimentària...).

Personal que treballa amb agents químics perillosos, o amb residus i aigües residuals.

Treballadors i treballadores dels laboratoris.

Persones amb contacte amb animals (veterinaris, ramaders, pescadors...).

Productors agrícoles.

Treballadors i treballadores de presons, serveis socials i ensenyament.

Personal de serveis d'emergències (policia, bombers, protecció civil...).

Data d'actualització: 07.05.2019

# data[].attributes.attachment_link.description
Mullar-se les mans amb aigua tèbia, ensabonar-se-les, fregar-se-les bé durant 20 segons, esbandir-se-les amb aigua abundant i eixugar-se-les amb una tovallola neta, preferentment d'un sol ús. La higiene de les mans és un hàbit senzill, de menys d'un minut, que comporta grans beneficis.

# data[].attributes.body
La importància de les rutines en les escoles bressols.

# data[].attributes.body
Ens explica la seguretat que ha de tenir una cuna del bebè per evitar accidents.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Cuando nos dan la noticia de la llegada de un bebé, miles de cosas pasan por nuestra mente y comienzan los preparativos para cuando nazca y llegue a la casa. Uno de los lugares a los que, como padres, debemos prestar especial atención es la cuna, porque allí nuestro bebé pasará el mayor tiempo posible, al menos, durante su primer año de día. ¿Qué pautas hacen que la cuna del bebé sea un lugar seguro? ¡Te lo cuento!

Para nosotros los padres, es sumamente importante la seguridad y el bienestar de nuestros hijos, por lo que debemos tomar una serie de medidas para que el niño descanse en un lugar seguro y fuera de posibles accidentes. Aquí te doy una serie de consejos para evitar poner en riesgo la salud y hasta la vida del bebé en la cuna.

1. Lo primero es saber que la posición más segura para dormir el bebé es boca arriba, evitando de esta forma el síndrome de muerte súbita.

2. La cuna, sea nueva o heredada, debe estar en muy buenas condiciones. Debe ser firme, o sea, que no se mueva fácilmente con los movimientos del bebé.

3. Por lo general, como las cunas son de madera, deben ser lisas, sin figuras incrustadas o pegadas.

4. Fijaros que no haya astillas o clavos o tornillos que sobresalgan, donde el bebé o hasta uno mismo, pueda engancharse o herirse.

5. La separación de los barrotes de la misma no debe tener una distancia mayor de 6 centímetros (2 y 38 pulgadas) para evitar que pueda sacar la cabeza entre los mismos.

6. Debe tener una altura mínima, desde la base del colchón, hasta la parte superior de los barrotes, de aproximadamente 60 centímetros para evitar las caídas del bebé.

7. A su vez, debe tener 2 alturas regulables para bajar el colchón, cuando ya el niño se pare.

8. Los protectores que se colocan pegados a los barrotes para protegerlos de golpes deben estar bien sujetos a los mismos, pero sin tiras o lazos sobrantes. El niño pueda enredarse y ser muy peligroso.

9. El colchón debe quedar bien ajustado a la cuna, firme, sin dejar espacios importantes por ningún lado, evitando que nuestro retoño pueda meter cualquier parte de su cuerpo por esos espacios. Se recomienda una separación de no más de 2 centímetros.

10. El colchón debe ser plano, o sea, que no se hunda.

11.- La cuna no debe tener esquineros que sobresalgan, donde pueda engancharse el bebé, ni esquinas cortantes.

12. E vita usar ropa de cuna blanda y/o acolchada, como edredones, donde se puede hundir el bebé y provocarle asfixia.

13. Otro gesto que puede peligroso es colocarle almohadas y más si son pequeñas, ya que el niño puede moverlas, ponérselas en la cara y también provocar asfixia.

14. No debe haber dentro de la cuna muñecos de peluche u otros juguetes, sobre todo si son de material duro o compacto, para evitar golpes o reacciones alérgicas o asfixia.

15. Los móviles que se colocan en las cunas del bebé pueden resultar peligrosos si están a la altura del pequeño y, también, porque no estén bien agarrados y se le puedan caer encima.

16. Si se usa mosquitera, debe estar bien sujeta al techo o a la misma cuna, y que no caiga sobre el bebé ni dentro de la misma.

17. La cuna debe ubicarse lejos de ventanas, muebles, mesas, lámparas, cortinas o cualquier objeto que el bebé pueda utilizar para salirse o puedan generar accidentes que atentan contra la vida del bebé.

Todo lo que se haga por la seguridad de nuestros hijos, no está demás, ya que no hay nada más importante para nosotros los padres que nuestros hijos crezcan sanos y felices.

Puedes leer más artículos similares a 17 recomendaciones para que la cuna del bebé sea un lugar seguro , en la categoría de Seguridad en Guiainfantil.com.

# data[].attributes.attachment_link.title
17 recomendaciones para que la cuna del bebé sea un lugar seguro

# data[].attributes.attachment_link.description
Durante el primer año de vida, la cuna del bebé se convierte en el lugar donde el pequeño pasará la mayor parte de su tiempo. De ahí que, como padres, tengamos la responsabilidad de crear un espacio seguro. 17 recomendaciones para que la cuna del bebé sea un lugar seguro

# data[].attributes.body
Els sons del mar, ajuden a calmar als petits.

# data[].attributes.attachment_link.title
Música Para Dormir Bebés Con Suave Sonido del Mar ♫ ❤ Calmar y Relajar

# data[].attributes.body
Fa una petita introducció sobre totes les parts de neteja importants en el bany.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Les pautes i rutines d'higiene que els ensenyem de ben petits serviran com a element de prevenció amb relació a la seva salut i els ajudaran a ser autònoms. Així mateix, identificar que van nets i relacionar la higiene amb el seu benestar els ajudarà a anar assumint progressivament la cura del seu cos, a respectar-lo i a treballar la seva autoestima. Els hàbits adquirits en aquest període probablement es mantindran a mesura que es facin grans.

El bany

El bany l'hem de convertir en un hàbit diari, principalment quan el nen comença a jugar, a moure's i a embrutir-se amb més freqüència.

Per aconseguir que el bany esdevingui un hàbit quotidià és recomanable fer-lo sempre a la mateixa hora -preferiblement al vespre, perquè relaxarà la criatura i l'ajudarà a dormir-.

No hem d'abusar del sabó, i amb tres o quatre minuts de bany serà suficient per garantir una bona higiene. Tot i això, allargar una mica més el bany permetrà a l'infant relaxar-se i mantenir durant una estona la sensació de benestar. Li ensenyarem a parar atenció a la higiene dels genitals, dels plecs de la pell i del cabell, i li haurem de transmetre la importància d'esbandir-se bé per tal que no li quedin restes de sabó. Així mateix, també serà important que s'eixugui molt bé per evitar que se li enceti la pell i prevenir els fongs.

Encoratjar l'infant perquè es renti sol, mantenint-nos al seu costat per seguretat -mai el deixarem sol dins d'una banyera, ni encara que comparteixi el bany amb algun germà d'edat similar- l'ajudarà a integrar l'hàbit. El que és important és que l'infant, de mica en mica, conegui el procés que ha de seguir en la seva higiene, i que ell mateix explori el que ha de fer. Si no s'ha rentat del tot bé, nosaltres estarem al seu costat per repassar-ho.

Juntament amb el bany, la dutxa també és un bon recurs per a la higiene. A més de ser una mesura sostenible per al medi ambient, i molt pràctica quan no disposem de gaire temps -això també ajuda l'infant a identificar que hi ha moments per a tot-, a molts infants els fa il·lusió dutxar-se, bé sigui sols o bé aprofitant que també ho fem nosaltres.

La higiene bucal

Ja des dels primers mesos és important que els pares fomentem el manteniment d'una boca sana: una bona i una dieta equilibrada, sense un excés de dolços i d'aliments rics en sucres, reduiran el risc de tenir càries, una de les malalties bucals més freqüents en infants.

La higiene bucal s'la podem iniciar realitzant la neteja de les genives de la criatura amb un dit (després d'haver-nos rentat les mans) o amb una gasa humida. Al voltant dels 20 o 24 mesos ja podrem motivar-los a raspallar-se les dents amb aigua i un raspall de dents adient. Per fer-ho podem anar a comprar el seu primer raspall -adient a la seva edat però deixant que sigui el nen qui esculli el que més li agradi- i convidar-lo a practicar aquest hàbit conjuntament. Serà important que nosaltres estiguem acostumats a realitzar la higiene bucal dues o tres vegades al dia o bé després de cada àpat: als infants els agrada imitar el món adult i cal que siguem un bon model.

Al principi serà natural que no ho faci del tot bé: per això convé mostrar-li com fer-ho i revisar si la boca ha quedat ben neta. També serà habitual que es cansi: si és el cas, pensem en coses divertides que permetin a l'infant dedicar una estona més al raspallat, com ara cantar-li una cançó i proposar-li que la higiene no finalitzi fins que nosaltres acabem de cantar.

Quan l'infant aprengui a esbandir-se la boca, ja podrà fer servir pasta de dents fluorada.

Per una bona salut bucal és recomanable, visitar l'odontopediatre al voltant de l'any d'edat: és l'especialista que s'ocupa dels tractaments dentals i de les malalties bucals dels nens.

Rentar-se les mans

El rentat de mans és una altra mesura senzilla que ajuda a prevenir moltes malalties. A partir dels dos anys molts infants poden rentar-se i eixugar-se les mans sols: per aconseguir que es converteixi en un hàbit d'higiene propi, però, caldrà que els ho ensenyem abans.

De mica en mica l'infant serà capaç d'identificar per ell mateix quan convé rentar-se les mans. Abans que arribi aquest moment, nosaltres el podem convidar a fer-ho abans i després dels àpats, quan arribi del carrer, després d'anar al lavabo, de mocar-se i de tocar animals i, en general, sempre que tingui les mans brutes.

També és important que aprengui el procés: a arremangar-se les mànigues si en porta, a obrir i tancar l'aixeta -als infants els crida molt l'atenció l'aigua corrent de l'aixeta, per això és important que els ajudem a limitar el temps-, a posar-se sabó, a fregar-se i esbandir-se les mans i a comprovar que han quedat netes i, després, a espolsar-se-les, eixugar-se-les correctament i abaixar-se les mànigues.

És aconsellable comprar o disposar d'un tamboret, una alça o algun altre element perquè l'infant arribi còmodament a la pica.

Les ungles

Quan la criatura és petita les ungles li creixen ràpidament, facilitant l'acumulació de bactèries i brutícia. Serà convenient, doncs, tallar-les-hi amb tisores o amb un tallaungles especial per nens, llimant-les després per deixar-les regulars. Un bon moment per tallar les ungles és després del bany, que és quan estan més toves i quan l'infant està més relaxat. Convé que les tallem un cop per setmana, ja que en aquestes edats els nens estan en contacte directe amb els objectes i el terra. D'aquesta manera evitarem que s'embrutin tant i que es facin mal esgarrapant-se sense voler.

Els ulls

És habitual que els infants s'aixequin al matí amb els ulls plens de lleganyes o, fins i tot, un pèl enganxats. Les glàndules lacrimals de les criatures produeixen una gran quantitat de líquid, ja que els seus mecanismes de defensa encara no s'han desenvolupat del tot. Aquest líquid, que protegeix els ulls de les infeccions, pot assecar-se formant lleganyes que, en la majoria de casos, marxen rentant la cara de bon matí. Si no és el cas, és recomanable netejar-les amb una gasa esterilitzada mullada amb aigua bullida. Si aquestes secrecions són molt continuades caldrà visitar el pediatre per descartar possibles infeccions.

La cara

El rentat de cara pot estar present en molts altres moments d'higiene: quan l'infant es renta les dents o les mans, després de mocar-se, en el moment del bany...

Tot i això, l'infant ha de reconèixer en quins moments del dia és important que dediquem una atenció especial al rentat de la cara, per exemple de bon matí o després de menjar.

Si nosaltres tenim aquest hàbit, l'infant aviat ho aprendrà, ja que ens imita i li agrada replicar el que fem els adults. Tot i això, també li ho podem recordar i acompanyar-lo per mostrar-li com ho ha de fer: arremangant-se si és el cas, obrint i tancant l'aixeta, rentant-se la cara amb les mans -que ens hem rentat abans- i eixugant-la fins que quedi seca. Com fem amb la resta d'hàbits, també els podem dir "Caram, ja ho fas com jo!", o els ho podem plantejar com un repte: "Ho pots fer igual que ho faig jo?".

L'oïda

L'oïda es protegeix d'elements externs com la pols o les bactèries gràcies a la producció de cera. Degut a aquesta funció protectora, no hauríem d'eliminar la cera si no és que pot produir un tap que afecti la criatura. En aquest cas caldrà visitar el metge perquè ens recomani el tractament oportú.

A l'hora de netejar les orelles dels infants, doncs, netejarem només la part externa de l'oïda, preferiblement en el moment del bany. Per fer-ho podem utilitzar aigua i sabó, una mica d'oli o un drap humit, aturant-nos sempre abans d'arribar a l'entrada de l'oïda. No utilitzarem bastonets de les orelles ni objectes similars, ja que podrien perjudicar el timpà.

El nas

El nas produeix mocs, que serveixen com a lubricant i com a filtres de l'aire que respirem: aquests són els mocs bons, els que no s'han de tocar. No obstant això, l'excés de mucositat, aquells mocs que s'inflen com bombolles, que regalimen i que causen molèsties a la criatura a l'hora de respirar, de dormir o de menjar, sí que s'han d'eliminar. Serà important que l'infant aprengui que, quan li cauen els mocs, s'ha de mocar. Per ajudar-lo a prendre consciència d'això li podem verbalitzar: "Tens mocs, els netegem?", mentre li assenyalem el nas, i l'animarem a fer-ho ell mateix o bé els hi traurem nosaltres. Entre l'any i els dos anys ja podrem començar a fer-lo partícip d'aquesta pràctica, fent ús del mocador. Quan l'ajudem a mocar-se o el moquem ho farem mirant-lo, per davant. Si no ho fem d'aquesta manera i, per exemple, intentem mocar-lo per darrera o sense avisar-lo, l'infant ho pot viure com un atac, com una acció desagradable i intrusiva.

Per ajudar-lo a practicar aquest hàbit de manera autònoma, podem posar mocadors al seu abast, per exemple tenint un paquet de mocadors sobre una taula on pugui arribar fàcilment.

Els genitals

L'higiene després de fer pipí o caca és un altre moment important. Mostrarem a l'infant que cal eixugar-se amb paper higiènic -les nenes, de la vulva cap al cul i els nens, sense retraure el prepuci-, i li ensenyarem quina és la quantitat de paper necessària, per exemple dient-li que si en posem molt el vàter no se l'empassarà. També li mostrarem que cal tirar de la cadena -mirarem junts si les deposicions han marxat- i que cal rentar-se les mans com a part del procés d'anar al lavabo.

En l'adquisició de tots aquests hàbits d'higiene, serà important que els pares estiguem al costat de l'infant per mostrar-li com ho ha de fer. De mica en mica, l'infant ho anirà fent cada vegada més sol.

Serà positiu donar exemples a l'infant i motivar-lo per tal que vagi incorporant les diferents conductes higièniques en el seu dia a dia. L'ensenyament d'aquests hàbits ha de realitzar-se de manera natural, sense que l'infant ho percebi com una obligació. Els pares han de saber transmetre a la criatura que la higiene personal li aportarà més comoditat i l'ajudarà en les seves relacions socials. Intentarem, doncs, que la criatura visqui el moment de la higiene com un moment de plaer del que gaudeixi.

# data[].attributes.attachment_link.title
Tots ben nets! Com introduir els hàbits d'higiene en els menuts

# data[].attributes.attachment_link.description
Les pautes i rutines d'higiene que els ensenyem de ben petits serviran com a element de prevenció amb relació a la seva salut i els ajudaran a ser autònoms. Així mateix, identificar que van nets i relacionar la higiene amb el seu benestar els ajudarà a anar assumint progressivament la cura del seu cos, a respectar-lo i a treballar la seva autoestima.

# data[].attributes.body
En aquest centre, ens ensenya com resoldre l'interrogant del plor.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El plor de l'infant

Dimarts dia 10 de novembre vàrem tenir un nova sessió de L'Escola de Mares i Pares de Sol Solet. En aquesta ocasió la nostra psicopedagoga, l'Edith Bentadé, ens va parlar sobre el plor dels nostres petits.

Si no vareu poder assistir, aquí us fem un resum del què ens va explicar l'Edith.

Interrogants davant el plor:

Davant del plor d'un infant sorgeixen interrogants del tipus:

L'he d'agafar si plora?

El malacostumaré?

M'està prenent el pèl?

El plor és la forma en la que un infant comunica les seves necessitats i emocions. És important doncs observar primer els infants per entendre el què necessita.

El plor en la primera etapa:

Durant la gestació extrauterina, etapa de continuitat entre la vida dins i fora de l'úter matern, l'infant té una gran dependència de l'adult i requereix un habitat de confort i tenir les seves necessitats cobertes.

Aquestes necessitats són de comunicació (mirades, paraules, sons, amor), de contacte (carícies, massatges, pell amb pell) i d'alimentació (a demanda del nadó)

Per què plora?

Hi ha dos tipus de plors:

Plor comunicatiu: amb el què el nadó expressa alguna necessitat bàsica (gana, son, malestar, avorriment,...)

Plor sanador: amb el què allibera tensions i estrès. Aquest és un plor que sembla inconsolable.

Què fem davant dels plors?

Davant del plor comunicatiu els pares i mares hauran d'utilitzar la intuició i esbrinar així quin tipus de necessitat manifesta, satisfent-la ja sigui alimentant-lo, acaronant-lo, jugant, canviant els bolquers , tapant-lo o agafant-lo.

Davant del plor sanador l'infant no necessita ser consolat sinó contingut. L'adult haurà d'estar a prop del nadó, agafar-lo i arropar-lo, utilitzant les paraules i l'afecte i mantenint una actitud tranquil·litzadora. D'aquesta forma es sentirà tranquil i atès i el seu grau d'estrès anirà disminuint i s'anirà calmant.

El deixem plorar... Sí o no?

Només quan sigui amb la nostra presència. Si no hi som presents l'infant necessitarà segregar grans quantitats de l'hormona de l'estrès (cortisol) per relaxar-se però amb conseqüències: es trobarà fora del seu confort, es produirà una manca de confiança i inestabilitat emocional.

El plor com a rebequeria:

En l'etapa d'entre els 15 mesos i els 3 anys l'infant no plora per una necessitat sinò per imposar la seva voluntat. Entenem per rebequeries el desig de mostrar poder, captar l'atenció i fer les coses a la seva manera.

Com actuar davant d'una rebequeria?

Porteu el nen a un lloc on estigueu sols, lluny del lloc on ha fet la rebequeria.

—Espereu que es calmi: no es pot parlar amb ell si està alterat.

—No el deixeu sol ; acompanyeu físicament el nen mentre espereu que es calmi. Mentrestant, penseu coses agradables, positives, i no en la rebequeria.

Quan s'hagi calmat se li ha de dir amb fermesa que no es pot comportar així.

—Expliqueu-li breument què ha passat.

—Animeu-lo a fer una altra activitat, i no parleu més de la rebequeria.

—El missatge que ha d'arribar al nostre fill/a és: "T'estimo molt i no et deixaré en aquest moment, però no et permetré les rebequeries".

Últims consells sobre els plors:

—Viviu totes les etapes del desenvolupament del infant amb moltes dosis de paciència i optimisme.

—Seguiu el vostre instint, no us enganyarà.

—Acompanyeu-los en les seves emocions i sobretot en saber-les gestionar.

—Amb amor i afecte es transmet el confort.

—Pares i fills inicien una nova etapa i s'ha d'aprendre d'aquesta conjuntament.

ENS VEIEM AL PROPER CURS DE L'ESCOLA DE MARES I PARES!

# data[].attributes.attachment_link.title
El plor de l'infant - Escola Bressol Sol Solet

# data[].attributes.attachment_link.description
Dimarts dia 10 de novembre vàrem tenir un nova sessió de L'Escola de Mares i Pares de Sol Solet. En aquesta ocasió la nostra psicopedagoga, l'Edith Bentadé, ens va parlar sobre el plor dels nostres petits. Si no vareu poder assistir, aquí us fem un resum del què ens va explicar l'Edith.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
És una situació freqüent: Els mesos passen i el nostre fill ja no és un recent nascut que necessita menjar cada 2 o 3 hores. Però segueix sense dormir tota la nit seguida. Pot ser que només es desperti una o dues vegades, en aquest cas ens podem considerar afortunats. Altres es desperten set o vuit vegades cada nit, i és un autèntic problema pels pares.

A vegades, nens que les primeres setmanes dormien 6 i 7 hores seguides, comencen a despertar-se més a partir dels 3 mesos. També és normal.

Però no perquè sigui normal vol dir que no puguem fer res per millorar la situació.

Hi ha desenes de llibres escrits sobre el son infantil. Però una cosa és certa, només el 15% dels nens alimentats amb lactància materna dormen tota la nit seguida als 6 mesos.

Despertar-se és un instint de supervivència, primera per assegurar-nos que la mare segueix al nostre costat, i segon, per estimular la lactància i que la mare segueixi produint llet. Ah, i sabeu per què més? La lactància nocturna inhibeix la ovulació i evita que la mare es torni a quedar embarassada, així no hi haurà competència per la llet com a mínim fins que el nadó pugui alimentar-se per si sol. La naturalesa és sàvia!

Per això, l'únic remei perquè un nen aprengui a dormir tota la nit (i els pares també) és el temps. Sabem que al voltant dels 2 anys, un nen sa a qui no se li han aplicat entrenaments per dormir, de manera natural dormirà tota la nit.

En aquest post no descobrirem cap remei màgic, però hi ha alguns errors habituals que poden fer que un nen que ja està preparat per dormir unes quantes hores seguides a la nit, no ho faci.

Esperar que estigui profundament adormit per passar-lo al llit o al cotxet.

Si el nadó s'adorm en braços, o al pit o al sofà i després el passeu al bressol i allà dorm unes quantes hores seguides, no canvieu res!

Però a vegades passa que si s'adorm en braços, en els petits microdespertars nocturns, no sap tornar-se a adormir si no és en braços. És com si nosaltres ens adormíssim en un sofà calentet i tou i ens despertéssim al terra. Pensaríem: ep! Que ha passat aquí?

Per això no cal esperar que el nadó estigui profundament adormit per canviar-lo d'ubicació. Just quan està apunt d'adormir-se el canviem i el podem acabar de calmar amb unes carícies perquè s'adormi al lloc on es despertarà.

En aquest mateix punt, cal intentar adormir-se en una situació similar a la que es trobarà quan es desperti a la nit. Idealment no adormir-se prenent el pit o el biberó (si es clar, com si fos fàcil!). Podem utilitzar la succió de pit/biberó/xumet per relaxar-se i retirar-lo a l´últim moment perquè s'adormi sense "ajuda". També recordar utilitzar les mateixes condicions de llum que es trobarà durant la nit. (No adormir-se amb el llum obert i la tele a tot volum i despertar-se amb foscor absoluta)

Deixar-lo plorar una mica, a veure si es torna a adormir sol:

Si el nadó simplement està fent sorolls de dormir (petites vocalitzacions, moviments, alguna queixa) potser només està canviant de fase de son i és probable que si no fem res es torni a adormir sol. Si ell/a està despert i plora, el millor que podem fer es atendre'l ràpid, doncs com més estona estigui plorant, més difícil ens resultarà que es torni a adormir.

"Un biberó ben carregat de cereals perquè dormi millor". Apart de que els cereals és millor donar-los amb cullera, el mític biberó de cereals la majoria de cops no té l'efecte desitjat. A alguns nadons els hi fan venir més set a la nit, a altres mal de panxa o gasos. Si és el vostre cas, canvieu el sopar per una cosa més lleugera. Nosaltres també dormim millor quan sopem més suau (que us cau millor a la nit, una mica de verdura o un bon plat de pasta?)

Quan un nadó es desperta a la nit, tendim a pensar que té gana, perquè això era el que passava les primeres setmanes de vida. A vegades fins i tot interpretem que amb el pit no en fa prou i comencem a preparar biberons a la nit. És un error. Si bé es cert que els nens de pit solen fer una o dues preses nocturnes, no cada vegada que es desperten és per gana. De fet sovint agafen el pit i s'adormen al cap d'uns segons. Començar a incrementar la ingesta nocturna només farà que es converteixi en una necessitat i que aprengui a despertar-se per menjar.

Els adults si dormim molt de dia, a la nit no tenim son. Però en els nadons funciona exactament al revés. Ells necessiten fer una o més d'una migdiada durant el dia per poder relaxar-se i conciliar millor el son a la nit. Durant el dia, observeu el nadó, i a la que mostri signes de son, doneu-li l'oportunitat de fer migdiada. Sinó, arribarà a la nit tan excitat, que serà molt difícil que agafi i mantingui el son.

Un biberó a les tres de la matinada, una passejada amb cotxe a les 4, carretejar el bebè amunt i avall pel passadís...Si creeu una necessitat que abans no tenia, cada vegada que el vulgueu fer dormir l'haureu de repetir. Opteu per una cosa senzilla, amb la que gairebé no us desvetlleu: Unes carícies, donar-li la mà, acostar-lo a vosaltres...etc.

Canviar constantment d'estratègia:

Aquesta és la causa de molts dels verdaders problemes de son en nens. No haver sabut donar seguretat en el moment de dormir. Fer cada dia una cosa diferent, un mètode diferent, llegir-se deu llibres i provar-los tots. Llegiu, investigueu, parleu, però prepareu el vostre propi mètode i seguiu-lo.

En general, massa. Hi ha nens que dormen amb body, pijama, pijama-manta i edredó. I a sobre, la calefacció perquè no tingui fred. I això és massa. Recordeu: només una capa més que nosaltres.

Passar-lo massa aviat a la seva habitació:

No hi ha un moment per passar els nens a dormir a la seva habitació. Alguns estan preparats als 6 mesos, altres als 6 anys...Es recomana dormir a l'habitació dels pares com a mínim fins als 6 mesos i a partir d'aquí, fer el canvi quan ja es desperti una o cap vegada a la nit. Si el passem abans que estigui preparat només aconseguirem aixecar-nos més vegades a la nit, descansar pitjor i posar-nos de mal humor.

Crear-se falses expectatives al voltant del son.

I aquest és el gran error. Fer-nos grans expectatives. Pensar que els nostres fills dormiran tota la nit. Que si els dels altres no ho fan és perquè alguna cosa han fet malament. I un cop ens hi trobem, creure'ns tot el que ens diuen, i creure'ns que, a casa els altres, els nens dormen tota la nit. És millor pensar que és una fase, que passarà. I acceptar els nostres nens tal com son.

Moltes gràcies per llegir-me. Si aquest post t'ha resultat útil, comparteix!

I si voleu compartir què us ha funcionat a vosaltres per dormir una mica millor, deixeu-nos un comentari. Gràcies!

Articles relacionats: El nen dorm amb vosaltres? Carinyo, i si provem el mètode Estivill? Aprenent a dormir: El llibre d'Elisabeth Pantley

# data[].attributes.attachment_link.description
És una situació freqüent: Els mesos passen i el nostre fill ja no és un recent nascut que necessita menjar cada 2 o 3 hores. Però segueix sense dormir tota la nit seguida. Pot ser que només es desperti una o dues vegades, en aquest cas ens podem considerar afortunats.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Molts nadons tenen un fort reflex de succió, alguns d'ells fins i tot es xuclen els dits abans de néixer ja que els proporciona un efecte plaent i de calma.

És per aquest motiu que molts pares confien tant en el xumet, però és realment adequat? A continuació llistem una sèrie de pros i contres respecte l'ús i alguns consells.

Els pros

Per a molts nadons, els xumets representen una manera de sentir plaer i satisfacció entre àpats. Aquests són els principals avantatges de l'ús dels xumets:

Calmen els nadons. Alguns són més feliços i se senten més relaxats quan tenen alguna cosa per xuclar o succionar.

Ofereixen una distracció temporal. Els xumets poden ser útils durant les injeccions, anàlisis de sang o altres procediments mèdics.

Ajuden als nadons a dormir. Si el teu nadó té dificultats per adormir-se, el xumet pot ajudar-lo a agafar la son.

Ajuden a alleujar les molèsties durant el vol. Els nadons no poden regular per voluntat pròpia els canvis de pressió de l'aire empassant saliva o badallant. L'ús del xumet els pot ajudar.

Redueixen el risc de patir la Síndrome de la Mort Sobtada del Lactant (SMSL). Diversos investigadors han descobert una associació directa entre l'ús del xumet durant el son del nadó i un menor risc de patir la SMSL.

Es poden llençar. Quan arriba el moment de treure-li el xumet al nadó, pots llençar-lo. Si després el teu fill comença a xuclar-se el dit, ja serà més difícil trencar aquest hàbit.

Els contres

D'altra banda, els xumets també porten associats una sèrie d'inconvenients:

L'ús precoç del xumet pot interferir amb la lactància materna. Xuclar un pit és diferent a xuclar un xumet o un biberó, i alguns nadons són molt sensibles a aquestes diferències. Alguns estudis suggereixen que l'ús primerenc de tetines artificials està associat a una disminució de la lactància materna exclusiva, encara que no està del tot clar si les tetines artificials causen problemes en la lactància materna o serveixen com a solució a un problema ja existent.

El teu bebè es pot tornar dependent del xumet. Si el teu fill utilitza el xumet per dormir, potser t'has d'aixecar vàries vegades a la nit per calmar els plors del bebè quan se li cau de la boca.

El xumet pot incrementar el risc d'infeccions en l'oïda mitja. Tot i així, les taxes d'infeccions en l'oïda mitja són generalment més baixes des del naixement fins als 6 mesos, quan el risc de SMSL és major i quan els nadons estan més 'interessats' en els xumets.

L'ús prolongat del xumet pot comportar problemes dentals. L'ús normalitzat del xumet durant els primers anys de vida no causa problemes dentals a llarg termini. No obstant això, l'ús prolongat del xumet pot causar-li al bebè malformacions a la dentadura.

Què pots fer i què no

Si tries oferir-li el xumet al teu bebè, recorda aquests consells:

Espera a que la lactància estigui consolidada. Sigues pacient. Potser triguis algunes setmanes o més a establir una rutina regular de lactància. L' Acadèmia Americana de Pediatria (AAP) recomana introduir el xumet a partir de les 4 o 6 setmanes després del naixement.

No utilitzis el xumet com a primera línia de defensa. Algunes vegades un canvi de posició o una estona de balanceig poden calmar el plor del nadó. Ofereix-li el xumet només després dels àpats o entre àpats. No permetis al teu fill que l'utilitzi tot el dia!

Tria xumets de silicona d'una sola peça. Els xumets fets de dues peces constitueixen una amenaça per a la salut dels nadons si es trenquen, ja que podrien empassar-se les peces. Un cop escullis un xumet determinat, tingues a mà xumets idèntics.

Deixa que el teu bebè estableixi el ritme. Si el nadó no està interessat en el xumet, prova de donar-li més tard o directament deixa de donar-li. Si el xumet li cau de la boca mentre està dormint, no li posis una altra vegada.

Mantén-lo net. Abans d'oferir-li el xumet, comprova que estigui completament net. Abans dels 6 mesos (el sistema immunitari està madurant) bull-lo o renta'l al rentaplats; a partir dels 7 mesos renta'l amb aigua i sabó. Resisteix la temptació de "netejar-lo" amb la boca, només aconseguiràs propagar més gèrmens al bebè.

No el cobreixis de sucre. No posis substàncies dolces al xumet.

Vetlla per la seguretat. Reemplaça els xumets amb freqüència, utilitza una mida apta per l'edat del nadó i observa si es perden peces o es deteriora. Mai utilitzis una cadena o una corda massa llarga, el nadó es podria ofegar amb ella.

Quan és millor que el nadó abandoni el xumet?

Per reduir la síndrome de la mort sobtada del lactant, l'AAP recomana oferir el xumet durant la migdiada i durant la nit fins al primer any. No obstant això, a mesura que el bebè va creixent, els riscos del xumet comencen a superar els beneficis. Mentre que molts el deixen per compte propi entre els 2 i els 4 anys, altres necessiten ajuda per trencar l'hàbit.

En funció de l'edat del teu fill, consulta aquests consells per a que deixi el xumet:

Lactants. Abraçar, balancejar, posar música o fer massatges al nadó poden ser alternatives molt efectives en comptes del xumet.

Primers 2 anys. Activitats, joguets o altres objectes d'afecte poden ajudar a distreure al nadó del desig de tenir el xumet.

Nens a partir dels 2 anys. Considera l'opció d'arribar a un tracte amb el teu fill, per exemple canviant el xumet per un llibre o una joguina, o explica-li un conte que l'ajudi a comprendre la necessitat de deixar-lo. Potser el teu dentista pot participar en el procés d'abandonament del xumet explicant-li els riscos que té el xumet per a la seva boca.

En qualsevol cas, davant de qualsevol dubte recomanem visitar al pediatra o al dentista.
Accés a la font de consulta:
Chupetes:¿son buenos para tu bebé? Mayo Clinic [Data de consulta: 04/03/2020]

# data[].attributes.attachment_link.title
El xumet, és bo o dolent per al nadó? Pros i contres

# data[].attributes.attachment_link.description
Molts nadons tenen un fort reflex de succió, alguns d'ells fins i tot es xuclen els dits abans de néixer ja que els proporciona un efecte plaent i de calma. És per aquest motiu que molts pares confien tant en el xumet, però és realment adequat?

# data[].attributes.body
Aquest article ens parla de la importància de donar la cena dues hores abans de fer dormir al petit/ta.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
¿A qué hora sueles cenar tú? ¿Y tus hijos? ¿ Y si te digo que la cena debería ser antes de las 7 de la tarde? Ya imagino la respuesta: '¡si es la hora de la merienda!'.

En muchos países europeos, las 7 es una hora muy común para comenzar con la cena. Pero además ahora numerosos estudios les dan la razón. Los expertos nos dicen por qué debemos seguir sus pasos.

Cardiólogos de la Universidad Dokuz Eylul, en Turquía, han investigado la relación que existe entre la hora de la cena, el descanso y los riesgos cardiovasculares. De sus estudios han sacado una alarmante conclusión: cenar e irse a la cama nada más cenar incrementa los riesgos de infarto y mantiene al cuerpo en alerta máxima. Entre la cena y el sueño deben pasar más de dos horas.

Si tu hijo va a dormir a las 21 horas, debería cenar antes de las 7 de la tarde, porque de lo contrario, se iría a la cama sin haber hecho bien la digestión. Esto hace más difícil el descenso de la presión sanguínea, produce adrenalina y entorpece las funciones del corazón y la circulación sanguínea.

- Evidentemente, el riesgo de irse a la cama nada más cenar es mucho mayor para las personas hipertensas, ya que la presión sanguínea aumenta tras la ingesta de alimentos. Esto hace que se dispare el riesgo de infarto o accidente cerebrovascular.

- Para descansar de forma correcta, la presión arterial debería caer al irnos a la cama hasta un 10%. Sin embargo, en las personas que cenan muy tarde, este descenso no se produce.

- Además, la digestión se hace más lenta si vas a la cama nada más cenar. Esto hace que aparezca el incómodo ardor de estómago y te dificulte conciliar el sueño.

- Recuerda que la cena debe suponer entre el 15-20% del aporte calórico diario. Una cena demasiado copiosa no es nada recomendable. Contribuye a ganar peso de forma innecesaria (también en los niños), al estreñimiento y a los problemas de estómago.

Puedes leer más artículos similares a Por qué debes de dar la cena a tu hijo antes de las 7 de la tarde, en la categoría de Nutrición infantil en Guiainfantil.com.

# data[].attributes.attachment_link.title
Por qué debes de dar la cena a tu hijo antes de las 7 de la tarde

# data[].attributes.attachment_link.description
¿A qué hora sueles cenar tú? ¿Y tus hijos? ¿ Y si te digo que la cena debería ser antes de las 7 de la tarde? Ya imagino la respuesta: '¡si es la hora de la merienda!'. En muchos países europeos, las 7 es una hora muy común para comenzar con la cena.

# data[].attributes.body
És important tenir un bon matalàs per garantir el descans dels infants.

# data[].attributes.attachment_link.title
Com escollir el millor matalàs per als nens

# data[].attributes.attachment_link.description
A l'hora d'escollir el matalàs per a nens és fonamental seguir uns criteris per a tenir la garantia de que els nostres petits gaudeixen d'un descans de qualitat.

# data[].attributes.body
Aquest article ens parla d'ells consells des del punt de vista d'un psicòleg per poder fer dormir a l'infant, depenent de la seva edat.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Són moltes les consultes que rebem dels pares sobre aquest tema, les dificultats dels nens/es en el dormir són freqüents i preocupa als pares; aprendre a dormir sol és una fita en el desenvolupament i l'aprenentatge de tot infant.

Des del punt de vista psicològic aprendre a dormir sol està relacionat amb el desenvolupament del que s'anomena procés de separació/individualització: l'infant es pot anar separant i diferenciant de la mare, el pare i els altres i així va constituint-se com a individu amb una identitat pròpia.

Les pors són habituals

Les pors infantils durant la nit són un fet molt comú, però que amoïnen els pares i que, sovint acaben amb els fills dormint en el seu llit. Saber acompanyar i tranquil·litzar el nen/a fins que s'adormi ,explicar-li que no hi ha motius per tenir por, ajudarà a que aquest superi, a poc a poc, una etapa més del seu creixement com a persona. Aprendre a dormir sol requereix temps i unes condicions adequades; quan es tracta d'un nadó, va bé que els pares li cantin i el bressolin; més endavant li poden explicar contes o fer-li companyia abans d'anar a dormir, poc a poc aquesta funció que inicialment fan els pares es pot anar interioritzant i el fill la podrà fer seva. Alguns nens/es n'aprenen fàcilment i d'altres els costa més; alhora, també hi ha famílies que tenen més o menys dificultat per educar-los en aquest sentit.

Dormir al llit dels pares

Que un nen dormi en el llit dels pares de forma habitual acostuma a ser un indicador d'alguna dificultats: sent malestar, neguit, por, ansietat i utilitza el llit dels pares com a solució ràpida. O pot ser ,també, un nen controlador, que no deixa que els pares tinguin la seva intimitat perquè intenta fer front a la gelosia que la relació entre els pares li desperta interposant-se físicament entre ells. Altres vegades, aquesta conducta pot ser estimulada inconscientment pels mateixos pares. En el cas de pares separats, l'infant pot ser usat per minvar la solitud i ocupar el lloc del progenitor absent. Això posa al fill en una situació on se li transmet la responsabilitat d'acompanyar a l'adult referent per una banda i la idea de no tenir confiança en les seves capacitats per dormir sol, per l'altre. En una parella amb conflictes, pot ser utilitzat com a escut que impedeix una relació íntima de parella. El lloc que cadascú ocupa en el moment de dormir, pot vincular-se al lloc que s'ocupa en la família. Si donem entrada de forma habitual als nens en els espais d'adults, dormint amb ells, per exemple, no els ajudem a diferenciar els diferents rols que ocupen en la família. En qualsevol cas, posar el nen al llit dels pares el tranquil·litza, però no ajuda a resoldre el conflicte, que a la llarga pot desencadenar trastorns del son i dificultats en el desenvolupament.

Tenir en compte l'edat del nen, i les diferents etapes per les que passen (inici de l'escola...) que pot provocar que estigui més neguitós i insegur.

Permetre que expliqui i comparteixi les seves pors i malsons.

Que hi hagi una rutina establerta abans d'anar a dormir amb horaris i hàbits regulars.

Transmetre la confiança de que serà capaç d'anar a dormir sol malgrat li costi un esforç.

Crear un ambient tranquil i relaxat abans d'anar a dormir.

Acompanyar-lo sense posar-se dins del llit.

Oferir-los un ninot o joguina preferits que el pot ajudar a sentir-se acompanyat.

Seleccionar les pel·lícules, dibuixos que miren amb l'objectiu de no afavorir les pors.

En el cas que haguem seguit les pautes donades i no observem millora, s'aconsella demanar valoració d'un professional.

Preguntes amb resposta
Podem deixar una llum encesa?
No és recomanable donat el nen/a s'acostuma a dormir amb la llum encesa i pot espantar-se quan en despertar-se està a les fosques
El meu fill pot dormir a la nostra habitació però en llit separats?
No perquè continua sent un espai dels pares i no s'afavoreix el procés de separació e individuació.
Puc ficar-me al seu llit fins que s'adormi?
Inicialment pot fer que el nen dormi però en el moment de marxar del llit es pot despertar i per tant les dificultats es mantindran.
Pot dormir al meu llit o al sofà i després portar-lo al seu llit?
En aquesta situació el nen segueix sense dormir sol donat que sols ho pot fer adormit, quan no s'adona que està sol. Quan es desperti es pot espantar de nou de veure's sol.
Què faig si ve al nostre llit a mitja nit?
Hem de tornar-lo al seu llit i acompanyar-lo una estona per tranquil·litzar-lo. Ens hem de mantenir en la mateixa rutina que al inici de la nit.

La Raquel és una nena de 8 anys que des de petita té problemes per dormir. Els pares, preocupats perquè la Raquel no podia dormir, van comentar-ho al pediatre i aquest els va enviar al Centre de Salut Mental Infantil i Juvenil. Quan arriben a la consulta, el primer que expliquen els pares és que troben que la Raquel sol estar de mal humor amb ells. Diuen: "mai està contenta, però només li passa amb nosaltres. Amb la resta de la gent no, ni amb els companys de classe, ni amb els professors. Ens diuen que és una nena encantadora!".
Quan els preguntem que ens expliquin més coses de la Raquel, els pares recorden que era una nena molt desitjada i que va arribar després de diversos avortaments i tractaments de fecundació. La mare diu que durant tot l'embaràs va tenir molta por de perdre-la, que sempre van estar en tensió. També expliquen que la Raquel va dormir en un bressol a l'habitació dels pares fins els tres anys. I que al canviar-la d'habitació al principi va dormir bé però després va començar a anar al llit dels pares. Fins i tot la mare havia hagut de dormir al sofà perquè la nena "la feia fora del llit". Arribats a aquest punt, vam fer veure als pares que des de sempre havien tingut una actitud de sobreprotecció de la Raquel, i que havien de permetre que es fes gran, com qualsevol altre nena de la seva edat. Poc a poc, els pares van anar veient que la Raquel va canviar molt ràpid: ara sempre dorm a la seva habitació i es mostra més satisfeta amb els seus pares.

Referències Bibliogràfiques
Llibres que ens parlen d'ajudar a dormir els fills:
Jové,R. (2006) Dormir sin lágrimas. Madrid: La esfera de los libros.S.L.

Balmes, S.; Lyona. (2011) Jo mataré monstres per tu. Barcelona: Principal de llibres.
Pàgines web:
Palau, M. (s/f) Tinc por, puc dormir al vostre llit?

Romagosa, A. (s/F) El meu fill de 4 anys s'ha acostumat a dormir amb nosaltres: és bo que li ho deixem fer?

# data[].attributes.attachment_link.title
COM AJUDAR ALS FILLS A DORMIR SOLS - Fundación Orienta

# data[].attributes.attachment_link.description
Són moltes les consultes que rebem dels pares sobre aquest tema, les dificultats dels nens/es en el dormir són freqüents i preocupa als pares; aprendre a dormir sol és una fita en el desenvolupament i l'aprenentatge de tot infant.

# data[].attributes.body
Ens parla de les hores de son que varien depenent de l'edat o temps de nascut del petit/ta.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Nens, és l'hora d'anar a dormir!

Sovint els infants tenen problemes a l'hora d'anar a dormir.

Molts d'aquests problemes són una manca de bons hàbits que tenen fàcil solució i que poden ajudar en el benestar dels més petits i dels adults.

Per a molts pares i mares l'hora d'anar a dormir acostuma a ser una de les més temudes durant el dia.

El patró del son va canviant al llarg del desenvolupament; per la qual cosa no dorm igual un nadó d'un mes que el d'un any, que el de cinc.

Una de les coses importants per a que l'infant dormi correctament és saber quins són els hàbits que ha de seguir en funció de l'edat.

Nombre d'hores i distribució que ha de dormir un infant per a tenir un bon descans:

1 mes: 16/20 hores (5/6 vegades/dia)

3 mesos: 15 hores (4/ 5 vegades/dia)

6 mesos: 14 hores (2/3 vegades/dia)

1 any: 13 hores (1/2 vegades/dia)

3 anys: 12 hores 1/2 vegades/dia)

5 anys: 11 hores (1 vegada al dia)

10 anys: 10 hores (1 vegada al dia)

És molt freqüent que la majoria de nens pateixin alguna dificultat per dormir al llarg de la seva infància que varia en funció de l'edat.

Psicòlegs i pediatres coincideixen a dir que hi ha dos tipus de trastorns: les parasòmnies, que engloben terrors nocturns i mals sons, i les disòmnies que fan referència a la qualitat i la durada del son.

El primer any de vida, el problema és que el nadó no dorm a les nits.

El segon any, el nen/a no vol anar-se'n a dormir i a la nit apareixen els mals sons.

Des dels 3 fins als 5-6 anys, augmenten el nombre de problemes relacionats amb el son: es neguen a anar a dormir, tenen dificultats per conciliar el son, es desperten a mitja nit amb malsons...

Com a conseqüència també s'altera el son dels pares.

Tot plegat, acostuma a ser molt alarmant i es reflecteix en les activitats diürnes dels petits i dels pares.

En el cas dels fills es pot percebre cansament i baix rendiment a l'escola, ansietat a l'hora d'anar a dormir, problemes d'aferrament, entre d'altres.

Per evitar-ho hem de ser els adults els que ens adaptem als horaris dels petits i no a la inversa.

Els infants han de tenir uns horaris regulars i hem de tenir molt en compte l'hora que han d'anar a dormir per a que puguin dormir les hores que els toca per l'edat.

Malauradament us podeu trobar que, a vegades, amb aquestes mesures no n'hi ha prou.

Sé que és difícil però heu d'esbrinar que hi ha darrera d'aquesta dificultat, normalment són pors, intenteu-les trobar i tot seguit desmentir.

Us animo a que exposeu les dificultats que us trobeu quan heu de posar els vostres fills a dormir al mur del facebook: https://www.facebook.com/sortirambnens .
Cristina Jiménez Aguilera. Núm. col·legiada 18734.

# data[].attributes.attachment_link.title
NENS, ÉS HORA D'ANAR A DORMIR - Sortir amb nens

# data[].attributes.attachment_link.description
Nens, és l'hora d'anar a dormir! Sovint els infants tenen problemes a l'hora d'anar a dormir. Molts d'aquests problemes són una manca de bons hàbits que tenen fàcil solució i que poden ajudar en el benestar dels més petits i dels adults.

# data[].attributes.body
Es pot ajudar a relaxar els músculs als petits abans o després del bany, per tal d'agafar el son més fàcilment. En aquest vídeo, és mostra com s'ha de fer el massatge, amb delicadesa i cura.

# data[].attributes.attachment_link.title
Masaje relajante para el bebé, aprende a hacerlo

# data[].attributes.body
El bany ajuda a baixar la intensitat d'activitat, relaxant al petit per poder agafar la son amb facilitat.
En aquest article ens parla de les condicions del bany (temperatura, postura...)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
A muchos recién nacidos se les da su primer baño después de su nacimiento. La comadrona o el papá lo bañan de manera tradicional. Algunas comadronas aconsejan no bañar al bebé después de nacer puesto que el unto sebáceo posee propiedades que protegen la piel de los recién nacidos. No obstante, no está presente en la piel de todos los bebés al nacer. Por otro lado, si se baña el bebé tras el parto, se le "roban" unos minutos esenciales al vínculo maternofilial ( bonding) en los primeros momentos juntos.

El primer baño en casa debería tener lugar una vez se haya caído el ombligo y esté totalmente curado. Así se minimiza el riesgo de que puedan entrar gérmenes en la herida del ombligo y provoquen infecciones.

Muchos padres temen el momento del baño durante las primeras semanas después del nacimiento. Dudas sobre cómo conseguir la temperatura correcta o cómo agarrar al bebé de forma que pueda disfrutar del baño sin que se nos resbale se van esfumando con la rutina del baño. A la hora de dar el primer baño se recomienda solicitar la ayuda de una comadrona, que le podrá dar consejos sobre cómo bañar a bebés y niños pequeños. También es mucho más relajado si los dos padres están presentes ayudándose durante el baño.

¿Con qué frecuencia se debe bañar a los bebés?

A modo de ritual de relajación diario o como baño semanal, tú eres la que decides con qué frecuencia bañas a tu bebé. Los pediatras suelen recomendar dar de uno a dos baños semanales durante las primeras semanas de vida. Si vives en una zona donde el agua es muy dura, se le puede resecar la piel al bebé si lo bañas con demasiada frecuencia. Para que esté limpito, suele ser suficiente con lavarle regularmente con una manopla húmeda y caliente la cara, las manos y el culito. Normalmente no es necesario añadir productos para el baño.

Como regla general a aplicar te recomendamos que bañes al bebé cuando esté sucio. Durante los primeros meses está sucio solo cuando el bebé ha regurgitado demasiada leche o el pañal no lo ha podido retener todo. En cuanto empiece a gatear ya será necesario que lo bañes bien con mayor frecuencia.

¿Dónde baño al bebé?

¿En una bañera o en un cubo bañera? Esta es una pregunta que se plantean muchos padres ya con los preparativos previos al parto. A menudos las comadronas y los pediatras no se ponen de acuerdo. Como en muchas otras cosas del bebé, lo mejor es probar cuál es la opción que mejor os va a vosotros. También se puede utilizar el lavabo (si presenta las dimensiones adecuadas) para bañar al bebé. Te recomendamos que bañes a tu bebé donde os sea más cómodo y agradable.

Independientemente de donde lo bañes, el aspecto de la seguridad sigue siendo fundamental. Nunca se deberá dejar al bebé ni a un niño pequeño en el agua sin vigilancia porque los accidentes ocurren en cuestión de segundos.

Si bañas al bebé en el lavabo, tienes que asegurarte de que no pueda abrir accidentalmente el grifo del agua porque si el agua está demasiado caliente podría sufrir quemaduras. Por eso, lo mejor es cambiar brevemente al agua fría al terminar de llenar el lugar donde se va a dar el baño.

El baño del bebé, paso a paso

Por regla general, es preciso seguir los siguientes pasos a la hora de bañar a un bebé:

1. Preparar todo lo necesario para el baño de manera que esté a mano: agua a 37 grados, manoplas y toallas suaves, pañales. Si tu bebé ya tiene pelo, necesitarás también un cepillo. Comprobar siempre la temperatura del agua con un termómetro. Como los bebés pequeños perciben el dolor con retraso, reaccionan mucho más tarde que los niños más mayores al agua caliente, de manera que pueden sufrir más fácilmente una escaldadura dolorosa y peligrosa.

2. Si vas a utilizar una bañera para bebés, tienes que llenar 3/4 partes de agua, aunque el tamaño de tu bebé también es decisivo.

3. Calienta previamente la zona del cambiador. Para los bebés son muy desagradables los cambios de temperatura. Así, si se calienta previamente la zona del cambiador se minimizan los cambios bruscos de temperatura y el riesgo de que se resfríe. Una toalla con capucha ayuda también a que no se enfríe.

4. Desnuda al bebé. Observa si el bebé se encuentra lo suficientemente cómodo para adentrarse en la aventura de la bañera. Los bebés que ya hayan tenido experiencias positivas en el agua caliente se pueden bañar cuando no estén de tan buen humor. A menudo el baño sirve, al igual que en el caso de los adultos, para tranquilizarse y relajarse. Los bebés que tienen gases o molestias abdominales también se tranquilizan con un baño caliente.

5. Desliza al bebé lentamente en el agua para que no se asuste. Ve contándole lo que estás haciendo o cántale una canción, esto sirve para tranquilizar a los bebés que son más miedosos. Mantenlo siempre bien sujeto en la palma de tu mano. Deja que una comadrona te explique exactamente cómo sujetar al bebé.

6. Limpia al bebé suavemente con ayuda de una manopla. No te olvides de limpiar también los pliegues en la piel y esos puntos a los que es más difícil acceder como entre los dedos de los pies, detrás de las orejas o en las arrugas del cuello. Deja el pelo para el final para que no se enfríe por la cabeza.

7. Tú decides si prefieres utilizar champú, loción o jabón. Si deseas bañar al bebé con un poco de aceite, por ejemplo para eliminar costra láctea de la cabeza, ten en cuenta que al sacar al bebé de la bañera su piel estará especialmente resbaladiza. También se dice que un chorro de leche materna en el agua resulta eficaz contra la piel seca.

8. Después del baño, seca al bebé lo mejor que puedas antes de vestirlo. Para evitar irritaciones o infecciones en la piel en los pliegues, es muy importante secar bien todas esas partes sin frotar. Muchas comadronas recomiendan asimismo secar al bebé cuidadosamente con el secador de pelo. En tal caso, es especialmente importante cubrir el pequeño pene del bebé con una toalla o manopla para que no se pueda producir ningún choque eléctrico.

El baño del bebé debe durar entre 5 y 10 minutos para que no se enfríe demasiado. Lo mejor es tener siempre un reloj a la vista.

Estas son las cosas que necesitas para que el bebé pueda jugar y chapotear con tranquilidad:

Jabón y champú

En el caso de recién nacidos, puedes prescindir del jabón y del champú y limpiarlos bien con agua. Para cuidar esa piel tan delicada resulta adecuado un aceite para el baño. Cuando el bebé sea más grande, puedes elegir entre dos productos separados o un práctico gel para todo el cuerpo, que es una excelente opción mientras el bebé no tenga mucho pelo. La piel del bebé es cinco veces más fina que la de los adultos, por eso es preciso que utilices un producto suave, que no esté perfumado, que no irrite los ojos y que esté indicado para la piel sensible del bebé.

A los bebés más grandes y niños pequeños les encantan los productos especialmente desarrollados para ellos: que huelen bien (a sandía o chicle), hacen mucha espuma, colorean el agua con tintes inofensivos y cuyo envoltorio está decorado con una princesa o un pirata.

Baño de espuma

Probablemente no exista ningún bebé al que no le encante estar sentado y chapotear en una bañera llena de espuma. ¡Pues adelante! Utiliza para ello un producto sin perfumes adecuado para pieles sensibles y asegúrate de que el bebé no se beba el agua del baño.

Evita los aceites esenciales hasta que el bebé ya sea un niño, porque pueden provocar convulsiones peligrosas, especialmente en bebés. Lo más divertido de la bañera son las pompas de jabón: de colores, totalmente inofensivas y una forma excelente para practicar el agarre.

Manoplas y toallas

Por supuesto son suficientes una manopla común y una toalla normal. Pero las manoplas y toallas diseñadas especialmente para los niños les resultan mucho más divertidas. ¡Y a los padres también les encantan! Hay toallas con divertidas orejas de animales en la capucha o con hadas, coches de bomberos o animales bordados.

Las manoplas se colocan sobre la mano y se convierten así en divertidas marionetas de felpa. Y seguro que tú bebé no tendrá ningún reparo en que un lindo gatito le quiera limpiar la barriguita.

Termómetro para la bañera

Al principio no es tan fácil conseguir la temperatura ideal del agua, que no debe estar ni demasiado caliente ni demasiado fría. Por eso, mientras el bebé sea pequeño, lo mejor es que utilices un termómetro para la bañera. La temperatura óptima para el bebé son 35 grados.

Juguetes

¡Y ahora a disfrutar en la bañera! El tradicional pato de goma sigue siendo un amigo fiel en la bañera, pero el mercado está lleno de alternativas como recipientes con agujeros, barquitos y animalitos que lanzan agua. Compra juguetes que satisfagan la curiosidad de tu bebé y asegúrate siempre de que no puedan desprender piezas pequeñas que tu bebé se pueda tragar.

A los bebés les encanta lo siguiente:

Vasos y otros recipientes que pueden llenar de agua y luego verter o recipientes que tienen agujeros en la base con los que pueden hacer que llueva en la bañera

Barquitos y animales marinos que pueden flotar y no se hunden

Manoplas con figuras divertidas

Formas, letras y números que se pueden fijar a la bañera o a las baldosas

Muñecas resistentes al agua para abrazarlas durante el baño

Pinturas especiales para el baño que se quitan fácilmente de la piel o de la bañera

Animalitos que lanzan agua (¡Atención! Estos divertidos animalitos crean fácilmente moho en su interior. Después del baño, vaciarlos bien y cambiarlos de vez en cuando)

Tazas y platos de plástico para tomar un café en el agua (solo cuando tu hijo tenga la edad suficiente para saber que no debe beber el agua)

Cómo guardar los juguetes de la bañera

En algún momento la diversión en la bañera tiene que llegar a su fin. ¿Pero dónde metes los juguetes? Para ello existen unas bolsas de red provistas de ventosas para adherirlas a las baldosas o que se pueden colgar y donde los juguetes se pueden secar fácilmente. También se puede utilizar una caja de plástico sin tapa.

# data[].attributes.attachment_link.description
A muchos recién nacidos se les da su primer baño después de su nacimiento. La comadrona o el papá lo bañan de manera tradicional. Algunas comadronas aconsejan no bañar al bebé después de nacer puesto que el unto sebáceo posee propiedades que protegen la piel de los recién nacidos.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Los recién nacidos aún no tienen conciencia del día y la noche. Duermen a lo largo de las 24 horas del día y, puesto que sus diminutos estómagos no retienen suficiente leche materna o de fórmula como para mantenerse satisfechos durante mucho tiempo, se despiertan con frecuencia para comer, sin importarles la hora del día o de la noche que sea.

¿Durante cuánto tiempo dormirá mi recién nacido?

Según la Fundación Nacional del Sueño de EE.UU. (NSF, por sus siglas en inglés), los bebés recién nacidos deben dormir de 14 a 17 horas en cada período de 24 horas. Algunos recién nacidos duermen hasta 18-19 horas al día.

Los recién nacidos se despiertan cada pocas horas para comer. Los bebés amamantados se alimentan con mayor frecuencia, aproximadamente cada 2-3 horas. Los bebés que se alimentan con biberón se suelen alimentar con menos frecuencia, aproximadamente cada 3-4 horas.

Cuando un recién nacido duerme durante períodos más largos de tiempo, se le tiene que despertar para que se alimente. Despierte a su bebé cada 3-4 horas para comer hasta que muestre una buena ganancia de peso, lo que suele ocurrir en las primeras semanas de vida. A partir de entonces, podrá dejar dormir a su bebé durante períodos de tiempo más largos por la noche.

Los primeros meses de la vida de un bebé pueden ser los más duros para los padres, que se pueden tener que despertar muchas veces por la noche para atenderlo. Cada bebé tiene su propio patrón de sueño. Algunos empiezan a dormir "toda la noche de un tirón" (de 5 a 6 horas seguidas) cuando tienen de 2 a 3 meses de edad, pero hay otros que no.

¿Cómo deben dormir los bebés?

Durante las primeras semanas de vida del bebé, algunos padres optan por compartir la habitación con él. Compartir la habitación con un bebé consiste en acostar al bebé en una cuna, cunita portátil o moisés dentro de la habitación de sus padres, en vez de dejarlo dormir en una habitación independiente. Esto permite tener al bebé cerca por la noche y facilita las tomas, así como la posibilidad de consolarlo y de supervisarlo por la noche. La Academia Americana de Pediatría (AAP) recomienda compartir la habitación con el bebé sin compartir la cama.

Si bien compartir la habitación es seguro, colocar al bebé a dormir en la cama junto con los padres no lo es. Compartir la cama con un bebé aumenta el riesgo de síndrome de muerte súbita del lactante (SMSL) y otras muertes relacionadas con el sueño.

Siga las siguientes recomendaciones para que el ambiente de su pequeño para dormir sea seguro:

Coloque siempre a su bebé boca arriba (sobre la espalda) para dormir, no lo coloque nunca boca abajo (sobre el abdomen) ni de costado. El índice de SMSL se ha reducido mucho desde que la AAP introdujo esta recomendación en 1992.

Utilice una superficie firme y estable como colchón. Cubra el colchón con una sábana que quede bien ajustada. Asegúrese de que la cuna o el moisés cumpla con las normas de seguridad vigentes en la actualidad.

No coloque nada más en la cuna o el moisés. Guarde los juguetes de peluche, las almohadas, las mantas, las cubiertas, edredones, o colchas, las sábanas que no ajusten bien y los protectores de cuna apartados del área donde duerma el bebé.

Evite el sobrecalentamiento. Vista a su bebé según la temperatura de la habitación, sin abrigarlo más de lo necesario. Fíjese en los signos del sobrecalentamiento, como el sudor o estar muy caliente al tacto.

Mantenga a su bebé alejado del humo del tabaco. Ser fumador pasivo aumenta el riesgo de SMSL.

Ponga a dormir a su bebé llevando puesto el chupete. Pero, si su hijo rechaza el chupete, no le fuerce a dormir con él. Si suelta el chupete mientras está dormido, no se lo vuelva a poner. Si amamanta a su bebé, espere a ofrecerle un chupete hasta que la lactancia esté firmemente establecida.

Ayudar a su recién nacido a dormir

Cada recién nacido sigue su propio patrón. A lo largo del siguiente par de semanas o meses, usted y su bebé empezarán a elaborar su propia rutina.

Es posible que al cerebro de su bebé le lleve varias semanas aprender a distinguir entre el día y la noche. Lamentablemente, no hay trucos para acelerar este proceso, pero puede ayudar el hecho de mantener el silencio y la calma durante las tomas y los cambios de pañal nocturnos. Intente mantener las luces en penumbra y resístase al deseo de hablar o jugar con su bebé. Esto reforzará el mensaje de que la noche es para dormir. De ser posible, deje que su bebé se duerma en su cuna o moisés por la noche para que aprenda que ese es el lugar adecuado para dormir.

No trate de mantener despierto a su bebé durante el día esperando que duerma mejor por la noche. Los bebés que están muy cansados tienen más problemas para dormir por la noche que los que han dormido lo suficiente durante el día.

Si su recién nacido está molesto o inquieto, está bien que lo acune, lo abrace y le cante hasta que se tranquilice. Envolver a su bebé en una sábana o mantita ligera también puede ayudar a calmarlo cuando esté llorando. Durante los primeros meses de vida, es imposible "mimar o malcriar" a un bebé.(De hecho, los recién nacidos que se llevan en brazos durante el día tienden a tener menos cólicos y a estar menos inquietos o molestos.)

¿Cuándo debería llamar al médico?

Aunque la mayoría de los padres pueden esperar que su recién nacido duerma o haga muchas siestas a lo largo del día, la variedad dentro de lo que se considera normal es bastante amplia. Si hay algo que le preocupa sobre el sueño de su bebé, hable con su médico.

# data[].attributes.attachment_link.description
Los recién nacidos aún no tienen conciencia del día y la noche. Duermen a lo largo de las 24 horas del día y, puesto que sus diminutos estómagos no retienen suficiente leche como para mantenerse satisfechos durante mucho tiempo, se despiertan con frecuencia para comer.