# data[].attributes.headline
עדי גרשוני: תחושה של חוסר אונים, כאילו אני קוראת בשפה זרה. זו תחושה מאוד לא מוכרת כשאני קוראת בעברית, גרם לי להתחבר לקושי של התלמידות שלי.

# data[].attributes.subject
עדי גרשוני: תחושה של חוסר אונים, כאילו אני קוראת בשפה זרה. זו תחושה מאוד לא מוכרת כשאני קוראת בעברית, גרם לי להתחבר לקושי של התלמידות שלי.

# data[].attributes.headline
אביטל דויטש:                                                                    היה מאתגר מאוד וניסיתי לחשוב האם יש דרך שאפשר לעקוף את זה? ניסיתי טכנית דברים שיעזרו. ברגע שהבנתי שזא המטלה ואין לי איך לעקוף את הבעיה - המשכתי הלאה

# data[].attributes.subject
אביטל דויטש:                                                                    היה מאתגר מאוד וניסיתי לחשוב האם יש דרך שאפשר לעקוף את זה? ניסיתי טכנית דברים שיעזרו. ברגע שהבנתי שזא המטלה ואין לי איך לעקוף את הבעיה - המשכתי הלאה

# data[].attributes.headline
אורטל טרבלסי... מחשבות בעקבות הקריאה

# data[].attributes.subject
אורטל טרבלסי... מחשבות בעקבות הקריאה

# data[].attributes.body
חוסר אונים, תסכול, האמת שוויתרתי מיד. לא ניסיתי להמשיך כשהבנתי שהדברים לא ברורים .

# data[].attributes.body
בהתחלה ישר בגרתי כי חשבתי שזה ג'יבריש ובדקתי אם אפשר לעשות את המשימה בלי לקרוא את הטקסט, התחמקות מהתמודדות. אחרי שקראתי שמתי לב שאני כ"כ מרוכזת בלקרוא את המילים שאני לא מרוכזת במשמעות של מה שאני קוראת ולכן היה לי קשה לענות על השאלות ולזכור על מה היה בכלל הניסוי. מתסכל מאוד ומייאש

# data[].attributes.headline
רבקה גולדברג

# data[].attributes.subject
רבקה גולדברג

# data[].attributes.body
המחשבה שעלתה ניד בקריאה כמה אנרגיה צריך להשקיע בפענוח של הטקסט . והיה ברור לי שזה לא בטעות. כדי להבין את החוויה של התלמידים שלנו עלינו לעבור איזשהי חוויה דומה ואפילו במקצת.. של תסכול, חוסר אונים, אי הבנה, תקיעות, צורך לקרוא שוב , צורך לחשוב שווה לי לקרוא ומה זה יתן לי,, לאן המורה חותרת עם המשימה והטקסט..

# data[].attributes.body
הרגשה של חוסר אונים ותסכול.כמה שאני אנסה ואשקיע לא אצליח אז למה לנסות???
מחשבה של תלמידה...

# data[].attributes.headline
מתסכל לקרוא. מפחיד להתמודד. הכל זר. התחושה היא בדידות . מדוע רק אני לא מצליחה לקרוא? למה אצלי הכל תמיד יותר קשה? ככה הרגשתי לראשונה כיצד מרגיש תלמיד עם לקות . הכי קשה היה לחשוב שלפני שנים רבות לא היתה מודעות ללקויות למידה והתלמידים המתקשים נותרו מאחור כשמכנים אותם עצלנים או במילים חמורות יותר כמו טיפשים.  רוני שפר

# data[].attributes.subject
מתסכל לקרוא. מפחיד להתמודד. הכל זר. התחושה היא בדידות . מדוע רק אני לא מצליחה לקרוא? למה אצלי הכל תמיד יותר קשה? ככה הרגשתי לראשונה כיצד מרגיש תלמיד עם לקות . הכי קשה היה לחשוב שלפני שנים רבות לא היתה מודעות ללקויות למידה והתלמידים המתקשים נותרו מאחור כשמכנים אותם עצלנים או במילים חמורות יותר כמו טיפשים.  רוני שפר

# data[].attributes.headline
הרהורים בעקבות המשימה - שושי רוזנטל

# data[].attributes.subject
הרהורים בעקבות המשימה - שושי רוזנטל

# data[].attributes.body
טוב, האמת שמיד הבנתי שיש לקרוא כל מילה בטקסט משמאל לימין. זה היה מאתגר. בחלק מהמילים העין שלי השלימה מעצמה את הסוף, ולפעמים היא השלימה מילה לא נכונה והיה עלי לחזור שוב על המילה כדי לקבל משפט הגיוני. התחושות שעלו הן חוסר אונים, תסכול לגבי המאמץ שנדרש ממני כדי לפענח את הפסקה, תדהמה - האם באמת יש תלמידים שמתמודדים עם קשיים כאלו, ..

# data[].attributes.headline
מחשבות בעקבות הקריאה- תחיה שחור

# data[].attributes.subject
מחשבות בעקבות הקריאה- תחיה שחור

# data[].attributes.body
התחלתי לקרוא ולרגע חשבתי שאין הגיון במילים, אך אחרי כמה ניסיונות הבנתי שהכל כתוב הפוך. לכאורה פיצחתי את הקושי שלי ויכלתי להתקדם מהר יותר אך קצב הקריאה ההפוכה היה איטי עבורי ודרש ממני סבלנות רבה... אחרי כמה שורות כבר רציתי להתייאש... זה ממש להתאמץ על כל מילה כשאת יודעת שבסך הכל מדובר במילה הפוכה. לא משהו מיוחד...
גרם לי להזדהות עם תלמידות המתקשות בקריאה מאד!

# data[].attributes.headline
מנסה להתחבר לתחושה של התלמידה שמתמודדת עם טקסט כזה בחיי היום יום שלה ואלו התחושות שעולות לי: הרגשה של חוסר אונים, מה אני אמורה לעשות, אני לא מבינה מה כתוב ומה המורה רוצה ממני, תוך כדי ערעורים מסתכלת על חבריי לכיתה, איך הם מצליחים להבין ואני לא? מה לא בסדר בי? חוזר לטקסט מנסה שוב, מציירת במקום לכתוב תשובות שיחשבו שאני פותרת את השאלות. קשה לי ואף אחד לא מבין אותי. מטלה מטלטלת וחשובה. מאפשרת לנו להתחבר לתחושות ולחוויות אותם חווה התלמיד.  

# data[].attributes.subject
מנסה להתחבר לתחושה של התלמידה שמתמודדת עם טקסט כזה בחיי היום יום שלה ואלו התחושות שעולות לי: הרגשה של חוסר אונים, מה אני אמורה לעשות, אני לא מבינה מה כתוב ומה המורה רוצה ממני, תוך כדי ערעורים מסתכלת על חבריי לכיתה, איך הם מצליחים להבין ואני לא? מה לא בסדר בי? חוזר לטקסט מנסה שוב, מציירת במקום לכתוב תשובות שיחשבו שאני פותרת את השאלות. קשה לי ואף אחד לא מבין אותי. מטלה מטלטלת וחשובה. מאפשרת לנו להתחבר לתחושות ולחוויות אותם חווה התלמיד.  

# data[].attributes.headline
מחשבות על הטקסט

# data[].attributes.subject
מחשבות על הטקסט

# data[].attributes.body
ברגע הראשון הייתה לי הרגשה של חוסר אונים- מה זה?? איך קוראים את זה?
אח"כ ניסיתי לקרוא הפוך בצורה איטית מאוד אבל זה ייאש אותי די מהר. בד"כ טקסטים אני קוראת מאוד מהר ופה אני רואה שיש לי קטע קריאה שאני לא מצליחה להתמודד איתו. הרגשה ממש מתסכלת...

# data[].attributes.headline
שפרה רנד - מחשבות והרהורים

# data[].attributes.subject
שפרה רנד - מחשבות והרהורים

# data[].attributes.body
בתחילה קראתי את המשפטים הראשונים בריכוז רב וניסיתי להבין מה אני קוראת כשהבנתי שאני לא מבינה.. רפרפתי על הטקסט כולו. לאחר ניסיון הקריאה הראשון הבנתי שהכתב הפוך, קראתי את השאלות ואז והתחלתי לרשום את הטקסט כולו על דף עמנ להבינו כיאות. הרגשתי שלמרות שזהו טקסט קצר ופשוט להבנה הייתי צריכה להשקיע בו מאמץ. בנוסף, השאלות עזרו בהכוונה לדיוק הקריאה.

# data[].attributes.body
במבט הראשון תחושת תיסכול עד שמבינים במה מדובר ועדיין קשה לקרוא את זה, מתסכל ומעייף

# data[].attributes.body
הקריאה הייתה לא פשוטה. הרגשתי מתוסכלת, הקריאה לא הייתה רציפה ולבסוף כשניסיתי לשחזר מה שקראתי הבנתי שלא באמת הבנתי מה שקראתי. המשימה גרמה לי לחשוב על התלמידים ותחושת התסכול שמלווה אותם בכל פעם מחדש כשהם נדרשים להתמודד עם קריאה והבנה של טקסטים.

# data[].attributes.headline
נועה קדוש ברנר

# data[].attributes.subject
נועה קדוש ברנר

# data[].attributes.body
היה לי מאוד קשה לקרוא לאורך זמן את הטקסט באופן הזה. בשלב מסוים כאב לי הראש, התחלתי להילחם עם עצמי כדי לסיים אותו וקיבלתי פלאשבקים לתלמידים.ות שמתוסכלים.ות מהקריאה בגלל לקות. כל כך התרכזתי בלקרוא נכון את הטקסט, שבעצם הגעתי לשאלות כשאני לא באמת יכולה לענות עליהם, כי לא התפניתי להבין את הטקסט. היה מאוד מתסכל

# data[].attributes.headline
הרשת תסכול גבוהה מאוד. לא מבינה את השפה. חוסר אונים.

# data[].attributes.subject
הרשת תסכול גבוהה מאוד. לא מבינה את השפה. חוסר אונים.

# data[].attributes.headline
מחשבות בעקבות המשימה- ירין

# data[].attributes.subject
מחשבות בעקבות המשימה- ירין

# data[].attributes.body
איך שפתחתי את הטקסט וראיתי שהוא כתוב בכתב מראה, התייאשתי מלנסות לקרוא אותו, הרגשתי שזה מצריך ממני מאמץ רב בקריאה טכנית ואיך יישאר לי כוח לפרש מה שאני קוראת? הדבר הראשון שחשבתי עליו הוא התלמידים שלי, קראתי את הטקסט בקול ונשמעתי בדיוק כמוהם, והבנתי איך הם מרגישים! מה שלנו מגיע כל כך בקלות, להם זה ממש שובר שיניים..

# data[].attributes.headline
מחשבות בעקבות המשימה

# data[].attributes.subject
מחשבות בעקבות המשימה

# data[].attributes.body
רתיעה, חשש, איך אתחיל? מה המורה רוצה ממני? איך אתחיל? אני צריכה עזרה. הצילו הצילו..
ואז אולי אנסה... לא..לא מצליחה איזה קושי..
אני חסרת בטחון ..
עוזבת את המשימה..אולי יש משהו יותר קל...

# data[].attributes.headline
מחשבות בעקבות המשימה 

# data[].attributes.subject
מחשבות בעקבות המשימה 

# data[].attributes.body
אני תמיד שוקעת בהרהורים כואבים של "מה עשו שנים ארוכות, תלמידים עם לקויות למידה לפני שידעו על קיומן של לקויות אלו". כמובן שקשה להימנע מן המחשבה של מה עושה אותו תלמיד עד שמבינים שמדובר בלקות למידה. תחושתי הראשונה היתה מבוכה, שאין לי מושג איך להתחיל לגשת לטקסט שלפניי. בשלב של השאלות פשוט ויתרתי . אחכ התחלתי לחשוב על כיצד מרגישים אותם תלמידים.

# data[].attributes.headline
וואו, הופתעתי.. חנה בלום

# data[].attributes.subject
וואו, הופתעתי.. חנה בלום

# data[].attributes.body
אני מודה שחשבתי שעובדים עליי...
באמת לא הצלחתי להבין מה אני אמורה לעשות, רק כשנכנסתי לכאן וראיתי את התגובות האחרות הצלחתי לחזור ולקרוא את הטקסט, וגם שידעתי זה היה מאתגר בשבילי...
פתאום אני יכולה להבין באופן מאוד מוחשי מה מרגישים התלמידים שלי. חשבתי שאני מבינה אותם היטב אבל מסתבר שלא.. מסתבר גם שהם גיבורים הרבה יותר גדולים ממה שחשבתי, שחווים יום יום את האתגר וצריכים להתגבר עליו ולהתמודד איתו, וגם עם הבושה מה יחשבו אם ידעו.

# data[].attributes.headline
מחשבות, הרהורים על המשימה - אניטה מגן

# data[].attributes.subject
מחשבות, הרהורים על המשימה - אניטה מגן

# data[].attributes.body
ההגדרה הכי מדויקת  של הרגשה שהיתה לי היתה הצפה ! ראשית, ההפתעה של קבלת טקסט בכתב ראי. הייתי צריכה כמה דקות להבין בכלל מה קורה... הייתי מוכרחה לכתוב את הטקסט לעצמי בכתב ברור וקריא לפני שהגעתי למענה על השאלות.
לאחר מכן, הרגשתי ממש חוסר אונים כשהגעתי לשאלות באתר הקורס, היות שלא מצאתי שום קשר ביניהן לבין הטקסט.

# data[].attributes.headline
מחשבות על המשימה- ציון רוזנר

# data[].attributes.subject
מחשבות על המשימה- ציון רוזנר

# data[].attributes.body
האמת שזה לא היה פשוט.
בהתחלה ההתמודדות עם הטקסט ההפוך. לקח לי זמן להבין איך לקרוא אותו.
בסוף הצלחתי לקרוא את כולו ולענות על השאלות שבדף אבל אז הגיעו השאלות באתר שלא היה להן קשר לטקסט.
אז היו כאן כבר שתי התמודדויות. אחת עם קריאה לא פשוטה והשניה עם חוסר מציאת הקשר בין שתי המשימות, בין קריאת הטקסט ובין השאלות שהתלוו אליו.
גרם לי להרגיש מאד חסרת ביטחון

# data[].attributes.body
התחושה שעלתה בי היא תסכול וחוסר הבנה, למען האמת לא התעכבתי ולא ניסיתי יותר מדי מתוך מחשבה שככל הנראה לא אצליח. זה בהחלט מעלה בי הרהורים לגבי אותם תלמידים שאינם רואים ומבינים עין בעין את הדברים כמונו.....ורד זכאי