# data[].attributes.headline
Творець літературної мови

# data[].attributes.subject
Творець літературної мови

# data[].attributes.body
Іван Нечуй-Левицький – герой України. Адже в останню чверть ХІХ століття, в умовах російських циркулярів про тотальну заборону української мови, він був чи не єдиним, хто по-справжньому відстоював мову. І, фактично, відстоював Україну. Саме тому машина російської пропаганди майже стерла його ім’я з української історії й із пам’яті українців. Тепер треба проводити зворотну роботу – відновити справедливість про одну із найвеличніших осіб в українській культурі.

# data[].attributes.headline
Яка прекрасна мова

# data[].attributes.body
Яка прекрасна мова! Читав — наче погожу воду у спеку пив. Яке знання народних звичаїв, народного життя!" (Михайло Коцюбинський)

# data[].attributes.body
"Жодна література світу не має такого правдивого, дотепного, людяного, сонячного, хоч дещо затьмареного тугою за кращим життям, твору…, як "Кайдашева сім’я" Нечуя (Максим Рильський)

# data[].attributes.headline
Розширив межі української літератури до "нормативів" літератури світової

# data[].attributes.subject
Розширив межі української літератури до "нормативів" літератури світової

# data[].attributes.body
Саме йому українські письменники ХХ століття завдячують літературною мовою – більшість із них писала саме мовою Нечуя. Іван Семенович першим показав у своїх реалістичних творах всі верстви населення України: інтелігенція та духовенство, поміщики та купці, селяни та робітники – усі є на сторінках його творів.

# data[].attributes.headline
Нечуй-Левицький розширив жанрові межі української літератури

# data[].attributes.subject
Нечуй-Левицький розширив жанрові межі української літератури

# data[].attributes.body
Оповідання, повісті, романи, новели, п’єси, нариси, есе, критична публіцистика, етнографічні статті – за що тільки не брався письменник. Він писав про найбільш західні села українців у далекій Малопольщі, та про міста колишнього князівства Данила Галицького, наприклад про Дорогичин, в якому Данило коронувався на короля; писав про українське Причорномор’я, а найбільше – про рідне Надросся та про Київ.

# data[].attributes.headline
Першим почав писати про тотальну русифікацію в Україні

# data[].attributes.subject
Першим почав писати про тотальну русифікацію в Україні

# data[].attributes.body
У багатьох творах він висвітлював процес русифікації в освіті ("Хмари", "Причепа", "Над Чорним морем"). Детальні власні спостереження та аналіз русифікації в освіті Іван Семенович висвітлив у наступних творах: "Російська народна школа на Україні", "Педагогічний прояв у російській народній школі", "Школа повинна бути національною".

# data[].attributes.headline
Першим почав висвітлювати проблему русифікації літератури

# data[].attributes.subject
Першим почав висвітлювати проблему русифікації літератури

# data[].attributes.body
Будучи викладачем російської мови і літератури, Іван Семенович нещадно критикує владу за повсюдне масове нав’язування російської літератури для неросіян.

# data[].attributes.headline
Твори Нечуя-Левицького – найкращі про українське село

# data[].attributes.subject
Твори Нечуя-Левицького – найкращі про українське село

# data[].attributes.body
Але писав майстер не лише про село. 33 роки він жив у Києві, і написав немало неймовірних творів про нашу столицю. "Київські прохачі", "Афонський пройдисвіт", "Хмари", "Апокаліпсична картина Києва", "Вечір на Володимирській гірці" – дуже рекомедую. А ще він написав твір, який знають усі кияни, і обожнюють.

Була у Івана Семеновича п'єса про життя на Подолі – "На Кожум'яках" називається. Прочитав її інший наш великий класик - Михайло Старицький, і був вражений. Але він відразу зрозумів, що для сцени ця п’єса задовга – шість дій аж. І звернувся до Нечуя-Левицького.

# data[].attributes.headline
Київ великого Нечуя

# data[].attributes.subject
Київ великого Нечуя

# data[].attributes.body
Я підвів очі вгору. Уся половина неба на північ над Подолом була червоняста, неначе розпечена червона мідь. Небо було тоді вкрите густими хмарами. Червоний, неначе кров'яний одлиск йшов по хмарах, і густий покрівець з хмар неначе світився наскрізь, неначе зайнялося півнеба й падало без полум'я. А на цьому червоному, ніби мідному, поспеченому в огні полотнищі, саме посеред його, була ніби намальована Андріївська церква з п'ятьма банями, стуленими з тонких колонок. Здалеки, спершу, мені здавалась церква темна, аж чорна, ніби на жевріючому полі картини був намальований чорний силует собору, що ніби висів високо в небі. Але я наблизивсь трохи до собору й почав придивляться, милуючись цією картиною, що рідко на віку доводиться бачити.

# data[].attributes.attachment_link.title
Київ великого Нечуя | Україна Інкогніта - туристичний оператор

# data[].attributes.attachment_link.description
Тривалість екскурсії близько 4 години із півгодинною перервою ”на каву”. Відстань - близько 5,5 км. Іван Нечуй-Левицький прожив у Києві 33 роки. Він обожнював Київ, він писав про Київ. Це, напевне, найвеличніший із письменників, що жили у Києві. Давайте пройдемось місцями, де жив Нечуй, де він любив гуляти й про які він писав. Найбільша несправедливість Києва – це забуття

# data[].attributes.body
Навчався в Київській семінарії та Київській духовній академії, 💒що відкривало духовну кар'єру, від якої юний магістр рішуче відмовився.🙅

# data[].attributes.body
Боявся впливу батьків на свою долю: проповідництва батька💡 (священника, що заснував школу, володів розкішною бібліотекою) і сентиментальності матері (плакала, не дочекавшись закінчення оповідання😭).

# data[].attributes.body
Ніколи не був одружений.❌💃 Мав єдине кохання - українську мову.🇺🇦

# data[].attributes.body
Мав, за чутками, "бабський" характер, тому так мальовничо описав харизматичних бабу Палажку і бабу Параску.😅

# data[].attributes.body
Дуже дбав про себе і, кажуть, ходив із парасолькою, щоб захиститися від сонця і від зовнішнього світу.⛱

# data[].attributes.headline
Таймменеджмент

# data[].attributes.subject
Таймменеджмент

# data[].attributes.body
Завжди лягав спати о 22.00. Навіть зі свого літературного вечора втік. Так беріг себе!😴

# data[].attributes.body
Любив квіти. Був закоханий у маму. 🌷Не любив батька і не хотів його чути, тому обрав псевдонім "НЕЧУЙ", щоб отець Семен не чув про сина-письменника.❌👂

# data[].attributes.body
Не читав журналів і газет. ❌📰 А в кінці року скупляв підбірку і переказував знайомим новини за весь рік, чим веселив усіх.😂

# data[].attributes.headline
Помер від недоїдання

# data[].attributes.subject
Помер від недоїдання

# data[].attributes.body
У так званому “шпиталі для самотніх людей” на вулиці Дегтерівській (за радянської влади – вул.Пархоменка), позбавлений належного догляду, на 80-му році життя буквально за лічені дні український класик помер 2 (15) квітня 1918 р.

# data[].attributes.headline
Літературно - меморіальний музей Івана Нечуя - Левицького в Стеблеві 

# data[].attributes.subject
Літературно - меморіальний музей Івана Нечуя - Левицького в Стеблеві 

# data[].attributes.headline
Згадуємо цитати автора «Кайдашевої сім’ї» — про мову, український народ і ремесло письменника

# data[].attributes.subject
Згадуємо цитати автора «Кайдашевої сім’ї» — про мову, український народ і ремесло письменника

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Яна Собецька

# data[].attributes.attachment_link.title
103 роки тому помер український письменник Іван Нечуй-Левицький. Згадуємо цитати автора «Кайдашевої сім’ї» — про мову, український народ і ремесло письменника

# data[].attributes.attachment_link.description
2 квітня 1918 року помер український письменник Іван Нечуй-Левицький. Найкращі цитати письменника

# data[].attributes.attachment_link.title
Українська література в коміксах_removed