# data[].attributes.body
Тема. РЗМ № 4. Складання анкети літературного героя (письмово).

Д/З. Підготуватися до контрольної роботи.(Творчість Т.Шевченка,  Пантелеймона Куліша, Марка Вовчка).

# data[].attributes.body
Тема Подібність фігур. Гомотетія.П.20 ст 185.

NN 20.28; 20.33

Підготуватися до контрольної роботи.

# data[].attributes.body
Тема: Writing. A formal letter.

Д/З Work book p.103 ex.5

# data[].attributes.body
Тема. Розвиток природничих наук

Домашнє завдання

1.Підручник стор.258-260,читати

2.Опрацювати матеріал слайд презентації

# data[].attributes.body
Тема Розв'язування систем рівнянь з двома змінними.

Система рівнянь, як математична модель прикладної задачі.

П.20.ст.198

20.60(2); 20.61(2); 20.63(2) ; 20.65

Підготуватися до контрольної роботи.

# data[].attributes.body
Тема. Марко Вовчок. «Інститутка». Образи персонажів — людей із народу та панночки. Авторська позиція у творі. Антилюдяна суть кріпосництва та солдатчини в повісті.

Д/З. Читати стор.295-308. Знати зміст. Виконати тестові завдання.

# data[].attributes.body
Тема. Повторення. Пунктуація.

Д/З. Повторити правило стор.52,58,67. Виконати тестові завдання.

# data[].attributes.body
Тема: ,, Література та мистецтво. Масова культура.''

Параграф 28, стор.235-246.

Виконати завдання 12, стор.246.

# data[].attributes.body
Тема: ,, Професія юрист''

Параграф 24, стор.172-173, стор.177-178.

# data[].attributes.body
Тема: образ Елізи Дулітл.

Домашнє завдання:

- повторити тему "Нова драма. Г.Ібсен. Б.Шоу.

# data[].attributes.body
Тема Подібність фігур. Гомотетія.

П.20.ст.185.

NN 19.27; 20.2; 20.7.

Підготуватися до самостійної роботи.

# data[].attributes.body
Тема. Повторення вивчених розділових знаків у простому і складному реченнях. Мовні аспекти вивчення речення (порядок слів у реченні, граматична основа, види речень).

Д/З. Повторити правило стор.5258,67. Виконати тестові завдання.

# data[].attributes.body
Тема: кіноповість Х .Рівера та Т Саллівана "Листи до Джульєтти"

Домашнє завдання:

- повторити зміст п'єси "Пігмаліон"

- у зошиті записати основні події сюжету цієї п'єси

- переглянути фільм " Листи до Джульєтти"

- заповнити паспорт фільму на 16 травня, суботу.

Паспорт твору

Художній фільм " Листи до Джульєтти"

1. Країна створення -...

2. Рік виходу на екрани -...

3. Режисер -...

4. Сценаристи ( ім'я, прізвище, рік народження, професії) -...

5. Головні герої фільму (ім'я, прізвище, вік, національність, рід занять, родинні зв'язки з іншими героями фільму)-...

# data[].attributes.body
Тема. Розвиток освіти на початку ХХ ст.

Домашнє завдання

1.Підручник стор:253-258,читати

# data[].attributes.body
Тема: A formal letter

Д/З Student book p.105

# data[].attributes.body
Тема Функція. Властивості функції. Побудова графіків функцій.

П.20. ст 198

NN 20.38(3); 20.39(2); 20.42(3).

# data[].attributes.body
Тема: Reading

Д/З Student book p.102-103

# data[].attributes.body
Тема. Загальнолюдські риси ініціативності, працьовитості, лицарства, благородства, вірності почуттю та обов’язку. Оцінка роману Т. Шевченком

Д/З. Читати стор.295-308. Знати зміст. Виконати тестові завдання.

# data[].attributes.body
Тема. РЗМ № 17. Ділові папери. Резюме.

Д/З. Опрацювати матеріал підручника стор.136,137. Повторити правило стор.21,22. Виконати вправу№5 стор.24.

# data[].attributes.body
Тема: ,, Розвиток культури ( кінець 18- поч. 20 ст.)"

Параграф 27, стор.226-234.

Виконати завдання 12( табл.) на стор.234.

# data[].attributes.body
Узагальнення.

Повторити матеріал

розділу 4.

# data[].attributes.body
Тема Центральна симетрія. Поворот.

П.19 ст 175

NN 19.21; 19.17.

# data[].attributes.body
Тема. Повторення. Будова тексту. Мікротема й абзац. Ключові слова в тексті й абзаці. Види й засоби міжфразового зв’язку.

Д/З. Повторити правило стор.116, 120, 124. Виконати тестові

# data[].attributes.body
Тема. Непросте життя та романтичні пригоди головних героїв.

Д/З. Читати стор.254-288. Знати зміст. Напиши, кого з персонажів роману можна назвати відповідальним і чому.

# data[].attributes.body
Тема Центральна симетрія. Поворот.

П.19. ст.175

NN 19.3; 19.5; 19.13

# data[].attributes.body
Тема: Б.Шоу

"Пігмаліон"

Домашнє завдання:

- с 254- 256

- повторити міф про Пігмаліона

- у зошиті - дійові особи п'єси Б. Шоу

"Пігмаліон"

- знати зміст п'єси Б.Шоу "Пігмаліон"

# data[].attributes.body
Тема. Економічний розвиток західноукраїнських земель на початку ХХ ст.

Домашнє завдання

1.Підручник параграф 27,читати

2.Виконати контурну картку стор.11

# data[].attributes.body
Тема; verb+prepositions

Д/З Work book p.100

# data[].attributes.body
Тема Рівносильні нерівності. Розв'язування лінійних нерівностей.

П.20. ст. 198.

NN 20.20(2,4); 20.22; 20.24(2)

# data[].attributes.body
Тема. «Чорна рада» — перший україномовний історичний роман. Походження його назви. Історична основа й авторська уява, романтичність стилю. Динамічний інтригуючий сюжет.

Д/З. Читати стор.254-288. Знати зміст. Сформулюй тему та ідею роману «Чорна рада», запиши.

# data[].attributes.body
Тема. Контрольний диктант.

Д/З. Повторити правило стор.116, 120, 124.

# data[].attributes.body
Тема: ,, Міжнародні відносини кінця 19- початку 20 ст.''

Читати параграф 26, стор.219-225.

Виписати міжнародні конфлікти к.19- поч 20 ст.''

# data[].attributes.body
Тема: ,, Особливості адміністративної та кримінальної відповідальності неповнолітніх.''

Читати стор.165-169.

Підготуватись до узагальнення з розділу 4, параграфи 15-23.

# data[].attributes.body
Зробити опис твору Яна Ван Ейка на вибір:

1. Гентський вівтар(закритий та відкритий вигляд)

2. Портрет подружжя Арнольфіні

# data[].attributes.body
Тема Осьова симетрія. Розв'язування задач

П.18 ст157

NN 18.23; 18.27

# data[].attributes.body
Тема. Види й засоби міжфразового зв’язку. РЗМ № 16 Коротке повідомлення (на основі кількох джерел) у публіцистичному стилі на морально-етичну або суспільну тему.

Д/З. Прочитати правило стор.124. Виконати вправу№5 стор.122.

# data[].attributes.body
Тема. Пантелеймон Куліш— відомий письменник, перший український професійний літературний критик.Вплив на П. Куліша ідей європейського просвітництва: «Українець у Європі, європеєць в Україні». Романтична основа світогляду.

Д/З. Читати стор.254-288. Знати зміст. Записати складники лицарського кодексу честі. Визнач, хто з героїв «Чорної ради» живе за цими принципами, а хто їх лише імітує (письмово).

# data[].attributes.body
Тема. Політична реакція в Наддніпрянській Україні в 1907-1914 рр.

Домашнє завдання:

1.Підручник стор: 228-235, читати

2.Виписати визначення: великодержавний шовінізм, чорносотенці

3.Конспект за темою : справа Бейліса.

4.Підготуватися до перевірочної роботи

# data[].attributes.body
Тема Осьова симетрія

П.18.ст. 157.

N18.7; 18.16; 18.20

Підготуватися до самостійної роботи

# data[].attributes.body
Тема: "Ляльковий дім"

Домашнє завдання:

- усна характеристика Нори і Торвальда Гельмера.

# data[].attributes.body
Тема. Столипінська аграрна реформа

Домашнє завдання:

1.Підручник стор.226-228,читати

2.Виписати визначення: хутір, відруб

# data[].attributes.body
Тема Числові нерівності. Основні властивості. Доведення і розв'язування числових нерівностей.

П.20. ст198

NN 20.2(6,8); 20.7;

20.13(2,4); 20.15(1,3)

# data[].attributes.body
Тема: Passive voice.

Д/З Work book p.99 Підготуватися до сам.роботи

# data[].attributes.body
Тема. Контрольний твір за творчістю

Т. Шевченка.

Д/З. Читати стор.254-270.

# data[].attributes.body
Тема. Будова тексту. Мікротема й абзац. Ключові слова в тексті й абзаці. Види й засоби міжфразового зв’язку. Актуальне членування у висловлюванні: відоме й нове.

Д/З. Прочитати правило стор.120. Виконати вправу№5 (буд.) ІІ абзац стор.123.

# data[].attributes.body
Узагальнення з розділу 3.

Повторити параграфи 16 -25.

# data[].attributes.body
Тема: ,, Кримінальна відповідальність.''

Читати параграф 22-23, стор.163-166.

# data[].attributes.body
Тема: Third conditional.

Д/З Work book p.97

# data[].attributes.body
Знайти інформацію про венеціанську школу живопису. Що характерно для неї. Відомі представники та їх роботи.

Зробити порівняння венеціанської школи з флорентійською

# data[].attributes.body
Тема Паралельне перенесення. Розв'язування задач.

П.17. ст 157.

NN 17.21; 17.28.

# data[].attributes.body
Тема: творчість Г Ібсена

Домашнє завдання:

- підготуватися до роботи за змістом п'єси

" Ляльковий дім"

- с 233-239

# data[].attributes.body
Тема. Текст і його основні ознаки.

Д/З. Прочитати правило стор.116. Виконати вправу№5 (буд.) стор.119.

# data[].attributes.body
Тема Паралельне перенесення.

П16 ст. 157

NN 17.4; 17.7.

# data[].attributes.body
Тема. Біблія в житті Т. Шевченка. Світле пророцтво поета («Ісаїя. Глава 35»). Художня інтерпретація творів із Книги псалмів, ознаки її національної своєрідності в Т. Шевченка.

Д/З. Написати твір на одну із запропонованих тем.

# data[].attributes.body
РМ№18. Види листів в офіційно-діловому мовленні. Складання електронного листа-запрошення (листа-вітання, листа-повідомлення) в офіційно діловому стилі з використанням звертань і вставних слів (сполучень слів, речень). ГР№2

Д/З. Повторити правило стор. 112-138. Виконати тестові завдання «Однорідні члени речення, звертання, вставні слова».

# data[].attributes.body
Тема. Діяльність української громади в І та ІІ Державній Думі

Домашнє завдання

1.Підручник стор.222-225,читати

2.Підготуватися до перевірочної роботи

# data[].attributes.body
Тема: оновлення драматургії на межі 19-20ст.

Домашнє завдання:

- за конспектом Оновлення драматургії на межі 19-20ст

- прочитати п'єсу "Ляльковий дім"

- у зошиті записати дійових осіб

"Лялькового дому"

# data[].attributes.body
Тема. Події російської революції 1905-1907 рр., на території України

Домашнє завдання

1.Підручник параграф 25,читати

2.Виписати причини революції

# data[].attributes.body
Тема: Лексика: Science.Gadgets.

Д/З Work book p.96

# data[].attributes.body
Тема Числові послідовності.

Тест 4 ст.194.

Завдання: 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18.

# data[].attributes.body
Тема: Adjective suffixes.

Д/З Work book p.90

# data[].attributes.body
Тема: ,, Спроби модернізації Османської імперії.''

Читати параграф 25, стор.204-210

Пояснити визначення:

- Танзімат

- Зулюм

- пантюркізм.

# data[].attributes.body
Тема: ,, Адміністративна відповідальність неповнолітніх.''

Читати параграф 22-23, стор.157-162.

Виписати види адміністративних стягнень.

# data[].attributes.body
Тема. РЗМ № 3. Ідейно-художній аналіз віршів

Т. Шевченка (усно).

Д/З. Проаналізуй художні засоби поезії «Росли укупочці, зросли…». Наведи кілька прикладів з тексту.

# data[].attributes.body
Тема. РЗМ  № 14. Усний твір у публіцистичному стилі на суспільну тему

Д/з. Повторити правило стор.100-109. Виконати тестові завдання.

# data[].attributes.body
Тема. Суспільно-політичне життя в Наддніпрянській Україні.

Домашнє завдання:

1.Підручник параграф 24,читати

2.Виписати визначення: політична партія

3.Конспект за темою : українські політичні партії

4.Виконати завдання в контурній карті стор.8

4.Підготуватися до перевірочної роботи за темою уроку.

# data[].attributes.body
Тема Сума п-перших членів геометричної прогресії

П.19. ст.185

Тест 4 ст. 194.

# data[].attributes.body
Д/З Student book p.89

# data[].attributes.body
Тема: Reading.

Д/З Work book p.91

# data[].attributes.body
Тема: ,, Китай. Сіньхайська революція.''

Читати параграф 24, стор.196-203.

Виконати завдання 13, стор.204.

# data[].attributes.body
Тема: ,, Адміністративні правопорушення. Злочин.''

Читати параграф 21, стор.152-156.

Виписати ознаки адміністративних правопорушень.

# data[].attributes.body
Тема. Особистісна лірика Т. Шевченка періоду арешту й заслання і після повернення з нього. «Доля», «Росли укупочці, зросли…». Ознаки автобіографізму в образі ліричного героя.

Д/З. Проаналізуй художні засоби поезії «Доля». Наведи кілька прикладів з тексту.

# data[].attributes.body
Тема. Використання складних речень із різними видами зв’язку в текстах різних стилів.

Д/З. Повторити правило стор.100-112. Виконати тестові завдання.

# data[].attributes.body
Тема: оновлення драматургії на межі 19-20 ст

Домашнє завдання:

- прочитати п'єсу Г . Ібсена

"Ляльковий дім""

- переглянути спектакль (фільм) за цією п'єсою.

# data[].attributes.body
Тема Вектори. Скалярний добуток векторів. Дії з векторами.

Тест 4 ст. 151.

# data[].attributes.body
Тема. РЗМ № 13 Складання та розігрування діалогів відповідно до певної ситуації. Розділові знаки в складних реченнях з різними видами зв’язку.

Д/З. Повторити правило стор.100-112. Виконати вправу№4 стор.114.

# data[].attributes.body
Тема. Тарас Шевченко  «Наймичка».

Д/З. Знати зміст поеми «Наймичка». Дати відповідь на запитання. Згадай події поем «Катерина» та «Наймичка» Тараса Шевченка. Що спільного  та відмінного між героїнями? Запиши.

# data[].attributes.body
Тема Скалярний добуток векторів.

П.16.ст 141

NN 16.37.

Підготуватися до контрольної роботи.

# data[].attributes.body
Тема.Особливості соціально-економічного

розвитку

Наддніпрянської

України.

Домашнє завдання:

1.Підручник параграф 23, читати

2.Виписати визначення: концентрація виробництва, монополія, синдикат

3.Підготуватися до перевірочної роботи

# data[].attributes.body
Тема. Урок узагальнення

Домашнє завдання

1.Повторити матеріали теми

2.До 26.03 принести заборгованості по контурній карті стор.10

# data[].attributes.body
Тема: повторення граматики розділу. Виконання тестових завдань.

Д/З Student book p.91 (прочитати та перекласти текст)

# data[].attributes.body
Тема Сума п-перших членів геометричної прогресії.

П.19 ст.185

NN 19.2(1,3); 19.4; 19.10; 19.14.

Підготуватися до контрольної роботи.

# data[].attributes.body
Тема: Reported speech

Д/З

Work book p.89

Повторити лексику та граматику розділу. Підготуватися до виконання тестових завдань.

# data[].attributes.body
Тема: ,, Доба Мейдзі'' в Японській імперії.''

Читати параграф 23, стор.188-195.

Виписати реформи

70-80 рр 19 ст.

# data[].attributes.body
Тема: ,, Неповнолітні як учасники трудових правовідносин.''

Читати параграф 19-20, стор.141-148.

Пояснити поняття:

- трудовий договір

- скорочений робочий час.

# data[].attributes.body
Тема. Трагедія жінки-матері, боротьба за своє материнство, жорстокість народної моралі. Тарас Шевченко «Катерина».  Д/З. Читати поему «Наймичка». Знати зміст.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ПРОЛОГ

У неділю вранці-рано
Поле вкрилося туманом.
У тумані на могилі,
Як тополя, похилилась
Молодиця молодая.
Щось до лона пригортає
Та з туманом розмовляє:

- Ой, тумане, тумане,
Мій латаний талане!
Чому мене не сховаєш
Отут серед лану?
Чому мене не задавиш,
У землю не вдавиш?
Чому мені злої долі,
Чом віку не збавиш?
Ні, не дави, туманочку!
Сховай тільки в полі,
Щоб ніхто не знав, не бачив
Моєї недолі!..
Я не одна: єсть у мене
І батько і мати...
Єсть у мене... туманочку,
Туманочку, брате!!.
Дитя моє, мій синочку,
Нехрещений сину!
Не я тебе хреститиму
На лиху годину.
Чужі люди хреститимуть,
Я не буду знати,
Як і зовуть... Дитя моє!
Я була багата...
Не лай мене! Молитимусь,
Із самого неба
Долю виплачу сльозами
І пошлю до тебе! -

Пішла полем, ридаючи,
В тумані ховалась
Та крізь сльози тихесенько
Про вдову співала,
Як удова в Дунаєві
Синів поховала:
"Ой у полі могила;
Там удова ходила, -
Там ходила, гуляла,
Трути-зілля шукала.
Трути-зілля не найшла,
Та синів двох привела,
В китаєчку повила
І на Дунай однесла:
- Тихий, тихий Дунай!
Моїх діток забавляй.
Ти, жовтесенький пісок,
Нагодуй моїх діток!
І скупай, і сповий,
І собою укрий!"

І

Був собі дід та баба.
З давнього давна, у гаї над ставом
Удвох собі на хуторі жили,
Як діточок двоє,
Усюди обоє.
Ще змалечку удвох ягнята пасли,
А потім побрали'ся,
Худоби діждалися, -
Придбали хутір, став і млин.
Садок у гаї розвели
І пасіку чималу -
Всього надбали.
Та діточок у їх бігма,
А смерть з косою за плечима.

Хто ж їх старість привітає,
За дитину стане?
Хто заплаче, поховає,
Хто душу спом'яне?
Хто поживе добро чесно
В добрую годину
І згадає, дякуючи,
Як своя дитина?..
Тяжко дітей годувати
У безверхій хаті,
А ще гірше старітися
У білих палатах,
Старітися, умирати,
Добро покидати
Чужим людям, чужим дітям
На сміх, на розтрату!

II

І дід і баба у неділю
На призьбі вдвох собі сиділи
Гарненько, в білих сорочках.
Сіяло сонце; в небесах
Ані хмариночки; та тихо
Та любо, як у раї.
Сховалося у серці лихо, -
Як звір у темнім гаї.

В такім раї чого б, бачся,
Старим сумувати?
Чи то давнє яке лихо
Прокинулось в хаті?
Чи вчорашнє, задавлене
Знов поворушилось?
Чи ще тільки заклюнулось
І рай запалило?
Не знаю, що і після чого
Старі сумують. Може, вже
Оце збираються до бога,
Та хто в далекую дорогу
Їм добре коней запряже?
- А хто нас, Насте, поховає,
Як помремо? - Сама не знаю!
Я все оце міркувала,
Та аж сумно стало:
Одинокі зостарілись...
Кому понадбали
Добра сього?.. - Стривай лишень!
Чи чуєш? Щось плаче
За ворітьми, мов дитина!
Побіжім лиш... Бачиш -
Я вгадував, що щось буде! -
І разом схопились,
Та до воріт... Прибігають -
Мовчки зупинились.
Перед самим перелазом
Дитина сповита -
Та й не туго й новенькою
Свитиною вкрита.
Бо то мати сповивала -
І літом укрила
Останньою свитиною!..
Дивились, молилис
Старі мої. А сердешне
Неначе благає:
Випручало рученята
Й до їх простягає
Манюсінькі... і замовкло,
Неначе не плаче,
Тільки пхика.
- А що. Насте?
Я й казав... От бачиш!
От і талан, от і доля,
І не одинокі!
Бери ж лишень та сповивай...
Ач, яке, нівроку!
Неси ж в хату, а я верхи
Кинусь за кумами
В Городище... -
Чудно якось
Діється між нами!
Один сина проклинає,
З хати виганяє,
Другий свічечку, сердешний,
Потом заробляє
Та, ридаючи, становить
Перед образами -
Нема дітей!.. Чудно якось
Діється між нами!

III

Аж три пари на радощах
Кумів назбирали
Та ввечері й охрестили,
І Марком назвали.
Росте Марко; старі мої
Не знають, де діти,
Де посадить, де положить
І що з ним робити.
Минає рік. Росте Марко -
І дійна корова
У розкоші купається.
Аж ось чорноброва
Та молода, білолиця
Прийшла молодиця
На той хутір благодатний
У найми проситься.

- А що ж, каже, возьмім, Насте!
- Возьмімо, Трохиме,
Бо ми старі, нездужаєм,
Та таки й дитина.
Хоч воно вже й підросло,
Та все ж таки треба
Коло його піклуватись.
- Та воно-то треба,
Бо я й свою вже часточку
Прожив, слава богу, -
Підтоптався. Так що ж тепер,
Що візьмеш, небого?
За рік, чи як? - А що дасте.
- Е, ні! Треба знати,
Треба, дочко, лічить плату,
Зароблену плату.
Бо сказано: хто не лічить,
То той і не має.
Так отак хіба, небого:
Ні ти нас не знаєш,
Ні ми тебе; а поживеш,
Роздивишся в хаті,
Та й ми тебе побачимо -
Отоді й за плату.
Чи так, дочко? - Добре, дядьку.
- Просимо ж у хату. -

Поєднались. Молодиця
Рада та весела;
Ніби з паном повінчалась,
Закупила села!
І у хаті, і на дворі,
І коло скотини -
Увечері, і вдосвіта;
А коло дитини -
Так і пада, ніби мати,
В будень і в неділю
Головоньку йому змиє
Й сорочечку білу
Що день божий, надіває;
Грається співає,
Робить возики; а в свято -
То й з рук не спускає.
Дивуються старі мої
Та моляться богу...
А наймичка невсипуща
Щовечір, небога,
Свою долю проклинає,
Тяжко, важко плаче;
І ніхто того не чує,
Незнає й не бачить,
Опріч Марка маленького.
Так воно не знає,
Чого наймичка сльозами
Його умиває.
Не зна Марко, чого вона
Так його цілує,
Сама не з'їсть і не доп'є -
Його нагодує.
Не зна Марко. Як в колисці
Часом серед ночі
Прокинеться, ворухнеться, -
То вона вже скочить,
І укриє, й перехрестить,
Тихо заколише -
Вона чує з тії хати,
Як дитина дише.
Вранці Марко до наймички
Ручки простягає
І мамою невсипущу
Ганну величає...
Не зна Марко. Росте собі,
Росте, виростає.

IV

Чимало літ перевернулось,
Води чимало утекло.
І в хутір лихо завернуло,
І сльоз чимало принесло.
Бабусю Настю поховали
І ледве, ледве одволали
Трохима діда. Прогуло
Прокляте лихо та й заснуло -
На хутір знову благодать
З-за гаю темного вернулась
До діда в хату спочивать.

Уже Марко чумакує
І восени не почує
Ні під хатою, ні в хаті, -
Кого-небудь треба сватать!
- Кого ж би тут? - старий дума
І просить поради
У наймички. А наймичка
До царівни б рада
Слать старости: - Треба Марка
Самого спитати.
- Добре, дочко, спитаємо
Та й будемо сватать. -

Розпитали, порадились,
Та й за старостами
Пішов Марко. Вернулися
Люди з рушниками,
З святим хлібом обміненим.
Панну у жупані,
Таку кралю висватали,
Що хоч за гетьмана,
То не сором. Отаке-то
Диво запопали.

- Спасибі вам! - старий каже. -
Тепер, щоб ви знали,
Треба краю доводити,
Коли й де вінчати,
Та й весілля. Та ще ось що:
Хто в нас буде мати?
Не дожила моя Настя!.. -
Та й заливсь сльозами.
А наймичка у порогу
Вхопилась руками
За одвірок та й зомліла.
Тихо стало в хаті;
Тільки наймичка шептала:
- Мати... мати... мати...

V

Через тиждень молодиці
Коровай місили
На хуторі. Старий батько
З усієї сили
З молодицями танцює,
Та двір вимітає,
Та прохожих, проїжджачих
У двір закликає,
Та вареною частує,
На весілля просить.
Знай бігає - а самого
Ледве ноги носять.
Скрізь гармидер та реготня,
В хаті і надворі.
І жолоби викотили
З нової комори.
Скрізь порання: печуть, варять,
Вимітають, миють...
Та все чужі. Де ж наймичка?
На прощу у Київ
Пішла Ганна. Благав старий,
А Марко аж плакав,
Щоб була вона за матір.
- Ні, Марку! Ніяко
Мені матір'ю сидіти:
То багаті люди,
А я наймичка... Ще й з тебе
Сміятися будуть. -
Нехай бог вам помагає!
Піду помолюся.
Усім святим у Києві,
Та й знову вернуся
В вашу хату, як приймете.
Поки маю сили,
Трудитимусь... - Чистим серцем
Поблагословила
Свого Марка... Заплакала
Й пішла за ворота.

Розвернулося весілля,
Музикам робота -
І підковам. Вареною
Столи й лави миють.
А наймичка шкандибає,
Поспішає в Київ.
Прийшла в Київ - не спочила,
У міщанки стала,
Найнялася носить воду,
Бо грошей нестало
На молебствіє Варварі.
Носила, носила,
Кіп із вісім заробила
Й Маркові купила
Святу шапочку в пещерах
У Йвана святого,
Щоб голова не боліла
В Марка молодого.
І перстеник у Варвари
Невістці достала,
І, всім святим поклонившись,
Додому верталась.
Вернулася. Катерина
І Марко зустріли
За ворітьми, ввели в хату
Й за стіл посадили;
Напували й годували,
Про Київ питали,
І в кімнаті Катерина
Одпочить послала.
- За що вони мене люблять?
За що поважають?
О боже мій милосердний,
Може, вони знають...
Може, вони догадались...
Ні, не догадались -
Вони добрі... - І наймичка
Тяжко заридала.

VI

Тричі крига замерзала,
Тричі розтавала,
Тричі наймичку у Київ
Катря провожала,
Так, як матір. І в четвертий
Провела небогу
Аж у поле, до могили,
І молила бога,
Щоб швиденько верталася,
Бо без неї в хаті
Якось сумно - ніби мати
Покинула хату.

Після пречистої в неділю,
Та після першої, Трохим
Старий сидів в сорочці білій,
В брилі, на призьбі. Перед ним
З собакою онучок грався,
А внучка в юпку одяглась
У Катрину і ніби йшла
До діда в гості. Засміявсь
Старий і внучку привітав,
Неначе справді молодицю:
- А де ж ти діла паляницю?
Чи, може, в лісі хто одняв?
Чи попросту - забула взяти?
Чи, може, ще й не напекла?
Е, сором, сором! Лепська мати! -
Аж зирк - і наймичка ввійшла
На двір. Старий побіг стрічати
З онуками свою Ганну...
- А Марко в дорозі? -
Ганна діда питалася.
- В дорозі ще й досі.
- А я ледве додибала
До вашої хати,
Не хотілось на чужині
Одній умирати.
Коли б Марка діждатися...
Так щось тяжко стало! -
І внучатам із клуночка
Гостинці виймала -
І хрестики, й дукачики,
Й намиста разочок
Яриночці, і червоний
З фольги образочок,
А Карпові соловейка
Та коників пару,
І четвертий уже перстень
Святої Варвари
Катерині. А дідові
Із воску святого
Три свічечки; а Маркові
І собі нічого
Не принесла, не купила,
Бо грошей нестало,
А заробить не здужала.
- А ось ще осталось
Півбубличка! - Й по шматочку
Дітям розділила.

VII

Ввійшла в хату. Катерина
Їй ноги умила
Й полуднувать посадила.
Не пила й не їла
Стара Ганна. - Катерино!
Коли в нас неділя? -
- Післязавтра. - Треба буде
Акафіст найняти
Миколаєві святому
Й на часточку дати;
Бо щось Марко забарився...
Може, де в дорозі
Занедужав, сохрань боже! -
Й покапали сльози
З старих очей замучених,
Ледве, ледве встала
Із-за стола. - Катерино!
Не та вже я стала:
Зледащіла, не здужаю
І на ноги встати.
Тяжко, Катре, умирати
В чужій теплій хаті.
Занедужала небога.
Уже й причащали,
Й малосвятіє служили, -
Ні, не помагало!
Старий Трохим по надвір'ю,
Мов убитий, ходить.
Катерина ж з болящої
І очей не зводить.
Катерина коло неї
І днює й ночує.
А тимчасом сичі вночі
Недобре віщують -
На коморі. Болящая
Щодень, що година
Ледве чути питається:
- Доню Катерино!
Чи ще Марко не приїхав?
Ох, якби я знала,
Що діждуся, що побачу,
То ще б підождала.

VIII

Іде Марко з чумаками;
Ідучи співає.
Не поспіша до господи -
Воли попасає.
Везе Марко Катерині
Сукна дорогого,
"А батькові шитий пояс
Шовку червоного.
А наймичці на очіпок
Парчі золотої
І червону добру хустку
З білою габою.
А діточкам черевички,
Фіг та винограду.
А всім вкупі - червоного
Вина з Цареграду
Відер з троє у барилі,
І кав'яру з Дону, -
Всього везе, та не знає,
Що діється дома.
Іде Марко, не журиться.
Прийшов - слава богу!
І ворота одчиняє,
І молиться богу...
- Чи чуєш ти, Катерино?
Біжи зустрічати!
Уже прийшов.

# data[].attributes.attachment_link.title
Наймичка - Тарас Шевченко, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
ПРОЛОГ У неділю вранці-рано Поле вкрилося туманом. У тумані на могилі, Як тополя, похилилась Молодиця молодая. Щось до лона пригортає Та з туманом розмовляє: - Ой, тумане, тумане, Мій латаний талане! Чому мене не сховаєш Отут серед лану? Чому мене не задавиш, У землю не вдавиш? Чому мені злої долі, Чом віку не збавиш?

# data[].attributes.body
Тема. Контрольний письмовий твір№ 2 у публіцистичному стилі на суспільну тему

Д/з. Повторити правило стор.100-112.

# data[].attributes.body
Тема Скалярний добуток векторів. Властивості.

П.16.ст 141

NN 16.33; 16.35(2)

Підготуватися до самостійної роботи.

# data[].attributes.body
Тема: твір за комедією

"Ревізор" та повістю "Шинель"

Домашнє завдання;

- за сторінками підручника та записами у робочому зошиті повторити тему

" Реалізм. Творчість Бальзака"

# data[].attributes.body
Тема. РЗМ № 13. Вибірковий письмовий переказ тексту наукового стилю (з використанням складних речень з різними видами зв’язку). Аналіз контрольної роботи.

Д/з. Повторити правило стор.100-112. Виконати тестові завдання.

# data[].attributes.body
Тема:" Шинель". Образ столиці. Фінал повісті.

Домашнє завдання:

- підготуватися до твору за комедією "Ревізор" та повістю "Шинель"

- підготувати робочі зошити для перевірки

# data[].attributes.body
Тема.Т.Шевченко. Поема "Катерина". Д/З. Читати поему «Катерина». Знати зміст.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Василию Андреевичу Жуковскому
на память 22 апреля 1838 года

І

Кохайтеся, чорнобриві,
Та не з москалями,
Бо москалі - чужі люде,
Роблять лихо з вами.
Москаль любить жартуючи,
Жартуючи кине;
Піде в свою Московщину,
А дівчина гине -
Якби сама, ще б нічого,
А то й стара мати,
Що привела на світ божий,
Мусить погибати.
Серце в'яне співаючи,
Коли знає за що;
Люде серця не побачать,
А скажуть - ледащо!
Кохайтеся ж, чорнобриві,
Та не з москалями,
Бо москалі - чужі люде,
Знущаються вами.

Не слухала Катерина
Ні батька, ні неньки,
Полюбила москалика,
Як знало серденько.
Полюбила молодого,
В садочок ходила,
Поки себе, свою долю
Там занапастила.

Кличе мати вечеряти,
А донька не чує;
Де жартує з москаликом,
Там і заночує.
Не дві ночі карі очі
Любо цілувала,
Поки слава на все село
Недобрая стала.
Нехай собі тії люде
Що хотять говорять:
Вона любить, то й не чує,
Що вкралося горе.
Прийшли вісти недобрії -
В поход затрубили.
Пішов москаль в Туреччину;
Катрусю накрили.
Незчулася, та й байдуже,
Що коса покрита:
За милого, як співати,
Любо й потужити.
Обіцявся чорнобривий,
Коли не загине,
Обіцявся вернутися.
Тойді Катерина
Буде собі московкою,
Забудеться горе;
А поки що, нехай люде
Що хотять говорять.
Не журиться Катерина -
Слізоньки втирає,
Бо дівчата на улиці
Без неї співають.
Не журиться Катерина -
Вмиється сльозою,
Возьме відра, опівночі
Піде за водою,
Щоб вороги не бачили;
Прийде до криниці,
Стане собі під калину,
Заспіває Гриця.
Виспівує, вимовляє,
Аж калина плаче.
Вернулася - і раденька,
Що ніхто не бачив.
Не журиться Катерина
І гадки не має -
У новенькій хустиночці
В вікно виглядає.
Виглядає Катерина...
Минуло півроку;
Занудило коло серця,
Закололо в боку.
Нездужає Катерина,
Ледве-ледве дише...
Вичуняла та в запічку
Дитину колише.
А жіночки лихо дзвонять,
Матері глузують,
Що москалі вертаються
Та в неї ночують:
"В тебе дочка чорнобрива,
Та ще й не єдина,
А муштрує у запічку
Московського сина.
Чорнобривого придбала...
Мабуть, сама вчила..."
Бодай же вас, цокотухи,
Та злидні побили,
Як ту матір, що вам на сміх
Сина породила.

Катерино, серце моє!
Лишенько з тобою!
Де ти в світі подінешся
З малим сиротою?
Хто спитає, привітає
Без милого в світі?
Батько, мати - чужі люде,
Тяжко з ними жити!

Вичуняла Катерина,
Одсуне кватирку,
Поглядає на улицю,
Колише дитинку;
Поглядає - нема, нема...
Чи то ж і не буде?
Пішла б в садок поплакати,
Так дивляться люде.
Зайде сонце - Катерина
По садочку ходить,
На рученьках носить сина,
Очиці поводить:
"Отут з муштри виглядала,
Отут розмовляла,
А там... а там... сину, сину!"
Та й не доказала.
Зеленіють по садочку
Черешні та вишні;
Як і перше виходила,
Катерина вийшла.
Вийшла, та вже не співає,
Як перше співала,
Як москаля молодого
В вишник дожидала.
Не співає чорнобрива,
Кляне свою долю.
А тим часом вороженьки
Чинять свою волю -
Кують речі недобрії.
Що має робити?
Якби милий чорнобривий,
Умів би спинити...
Так далеко чорнобривий,
Не чує, не бачить,
Як вороги сміються їй,
Як Катруся плаче.
Може, вбитий чорнобривий
За тихим Дунаєм;
А може - вже в Московщині
Другую кохає!
Ні, чорнявий не убитий,
Він живий, здоровий...
А де ж найде такі очі,
Такі чорні брови?
На край світа, в Московщині,
По тім боці моря,
Нема нігде Катерини;
Та здалась на горе!..
Вміла мати брови дати,
Карі оченята,
Та не вміла на сім світі
Щастя-долі дати.
А без долі біле личко -
Як квітка на полі:
Пече сонце, гойда вітер,
Рве всякий по волі.
Умивай же біле личко
Дрібними сльозами,
Бо вернулись москалики
Іншими шляхами.

II

Сидить батько кінець стола,
На руки схилився;
Не дивиться на світ божий:
Тяжко зажурився.
Коло його стара мати
Сидить на ослоні,
За сльозами ледве-ледве
Вимовляє доні:
"Що весілля, доню моя?
А де ж твоя пара?
Де світилки з друженьками,
Старости, бояре?
В Московщині, доню моя!
Іди ж їх шукати,
Та не кажи добрим людям,
Що є в тебе мати.
Проклятий час-годинонька,
Що ти народилась!
Якби знала, до схід сонця
Була б утопила...
Здалась тоді б ти гадині,
Тепер - москалеві...
Доню моя, доню моя,
Цвіте мій рожевий!
Як ягодку, як пташечку,
Кохала, ростила
На лишенько... Доню моя,
Що ти наробила?..
Оддячила!.. Іди ж, шукай
У Москві свекрухи.
Не слухала моїх річей,
То її послухай.
Іди, доню, найди її,
Найди, привітайся,
Будь щаслива в чужих людях,
До нас не вертайся!
Не вертайся, дитя моє,
З далекого краю...
А хто ж мою головоньку
Без тебе сховає?
Хто заплаче надо мною,
Як рідна дитина?
Хто посадить на могилі
Червону калину?
Хто без тебе грішну дуту
Поминати буде?
Доню моя, доню моя,
Дитя моє любе!
Іди од нас..."
Ледве-ледве
Поблагословила:
"Бог з тобою!" - та, як мертва,
На діл повалилась...

Обізвався старий батько:
"Чого ждеш, небого?"
Заридала Катерина
Та бух йому в ноги:
"Прости мені, мій батечку,
Що я наробила!
Прости мені, мій голубе,
Мій соколе милий!"
"Нехай тебе бог прощає
Та добрії люде;
Молись богу та йди собі -
Мені легше буде".

Ледве встала, поклонилась,
Вийшла мовчки з хати;
Осталися сиротами
Старий батько й мати.
Пішла в садок у вишневий,
Богу помолилась,
Взяла землі під вишнею,
На хрест почепила;
Промовила: "Не вернуся!
В далекому краю,
В чужу землю, чужі люде
Мене заховають;
А своєї ся крихотка
Надо мною ляже
Та про долю, моє горе,
Чужим людям скаже...
Не розказуй, голубонько!
Де б ні заховали,
Щоб грішної на сім світі
Люди не займали.
Ти не скажеш... ось хто скаже,
Що я його мати!
Боже ти мій!.. лихо моє!
Де мені сховатись?
Заховаюсь, дитя моє,
Сама під водою,
А ти гріх мій спокутуєш
В людях сиротою,
Безбатченком!.."

Пішла селом,
Плаче Катерина;
На голові хустиночка,
На руках дитина.
Вийшла з села - серце мліє;
Назад подивилась,
Покивала головою
Та й заголосила.
Як тополя, .стала в полі
При битій дорозі;
Як роса та до схід сонця,
Покапали сльози,
За сльозами за гіркими
І світа не бачить,
Тілько сина пригортає,
Цілує та плаче.
А воно, як янгелятко,
Нічого не знає,
Маленькими ручицями
Пазухи шукає.
Сіло сонце, з-за діброви
Небо червоніє;
Утерлася, повернулась,
Пішла... тілько мріє.
В селі довго говорили
Дечого багато,
Та не чули вже тих річей
Ні батько, ні мати...

Отаке-то на сім світі
Роблять людям люде!
Того в'яжуть, того ріжуть,
Той сам себе губить...
А за віщо? Святий знає.
Світ, бачся, широкий,
Та нема де прихилитись
В світі одиноким.
Тому доля запродала
Од краю до краю,
А другому оставила
Те, де заховають.
Де ж ті люде, де ж ті добрі,
Що серце збиралось
З ними жити, їх любити?
Пропали, пропали!

Єсть на світі доля,
А хто її знає?
Єсть на світі воля,
А хто її має?
Єсть люде на світі -
Сріблом-злотом сяють,
Здається, панують,
А долі не знають, -
Ні долі, ні волі!
З нудьгою та з горем
Жупан надівають,
А плакати - сором.
Возьміть срібло-злото
Та будьте багаті,
А я візьму сльози -
Лихо виливати;
Затоплю недолю
Дрібними сльозами,
Затопчу неволю
Босими ногами!
Тоді я веселий,
Тоді я багатий,
Як буде серденько
По волі гуляти!

III

Кричать сови, спить діброва,
Зіроньки сіяють,
Понад шляхом, щирицею,
Ховрашки гуляють.
Спочивають добрі люде,
Що кого втомило:
Кого - щастя, кого - сльози,
Все нічка покрила.
Всіх покрила темнісінька,
Як діточок мати;
Де ж Катрусю пригорнула:
Чи в лісі, чи в хаті?
Чи на полі під копою
Сина забавляє,
Чи в діброві з-під колоди
Вовка виглядає?
Бодай же вас, чорні брови,
Нікому не мати,
Коли за вас таке лихо
Треба одбувати!
А що дальше спіткається?
Буде лихо, буде!
Зустрінуться жовті піски
І чужії люде;
Зустрінеться зима люта...
А той чи зустріне,
Що пізнає Катерину,
Привітає сина?
З ним забула 6 чорнобрива
Шляхи, піски, горе:
Він, як мати, привітає,
Як брат, заговорить...

Побачимо, почуємо...
А поки - спочину
Та тим часом розпитаю
Шлях на Московщину.
Далекий шлях, пани-брати,
Знаю його, знаю!
Аж на серці похолоне,
Як його згадаю.
Попоміряв і я колись -
Щоб його не мірять!..
Розказав би про те лихо,
Та чи то ж повірять!
"Бреше, - скажуть, - сякий-такий!
(Звичайно, не в очі),
А так тілько псує мову
Та людей морочить".
Правда ваша, правда, люде!
Та й нащо те знати,
Що сльозами перед вами
Буду виливати?
Нащо воно? У всякого
І свого чимало...
Цур же йому!.. А тим часом
Кете лиш кресало
Та тютюну, щоб, знаєте,
Дома не журились.
А то лихо розказувать,
Щоб бридке приснилось!
Нехай його лихий візьме!
Лучче ж поміркую,
Де то моя Катерина
З Івасем мандрує.

За Києвом, та за Дніпром,
Попід темним гаєм,
Ідуть шляхом чумаченьки,
Пугача співають.
Іде шляхом молодиця,
Мусить бути, з прощі.
Чого ж смутна, невесела,
Заплакані очі?
У латаній свитиночці,
На плечах торбина,
В руці ціпок, а на другій
Заснула дитина.
Зустрілася з чумаками,
Закрила дитину,
Питається: "Люде добрі,
Де шлях в Московщину?"
"В Московщину? оцей самий.
Далеко, небого?"
"В саму Москву, Христа ради,
Дайте на дорогу!"
Бере шага , аж труситься:
Тяжко його брати!..
Та й навіщо?.. А дитина?
Вона ж його мати!
Заплакала, пішла шляхом,
В Броварях спочила7
Та синові за гіркого
Медяник купила.
Довго, довго, сердешная,
Все йшла та питала;
Було й таке, що під тином
З сином ночувала...
Бач, на що здалися карі оченята:
Щоб під чужим тином сльози виливать!
Отож-то дивіться та кайтесь, дівчата,
Щоб не довелося москаля шукать,
Щоб не довелося, як Катря шукає...
Тоді не питайте, за що люде лають,
За що не пускають в хату ночувать.

Не питайте, чорнобриві,
Бо люде не знають;
Кого бог кара на світі,
То й вони карають...
Люде гнуться, як ті лози,
Куди вітер віє.
Сиротині сонце світить
(Світить, та не гріє) -
Люде б сонце заступили,
Якби мали силу,
Щоб сироті не світило,
Сльози не сушило.
А за віщо, боже милий!
За що світом нудить?
Що зробила вона людям,
Чого хотять люде?
Щоб плакала!.. Серце моє!
Не плач, Катерино,
Не показуй людям сльози,
Терпи до загину!
А щоб личко не марніло
З чорними бровами -
До схід сонця в темнім лісі
Умийся сльозами.
Умиєшся - не побачать,
То й не засміються;
А серденько одпочине,
Поки сльози ллються.

Отаке-то лихо, бачите, дівчата.
Жартуючи кинув Катрусю москаль.
Недоля не бачить, з ким їй жартувати,
А люде хоч бачать, та людям не жаль:
"Нехай, - кажуть, - гине ледача дитина,
Коли не зуміла себе шанувать".
Шануйтеся ж, любі, в недобру годину,
Щоб не довелося москаля шукать.
Де ж Катруся блудить?
Попідтинню ночувала,
Раненько вставала,
Поспішала в Московщину;
Аж гульк - зима впала.
Свище полем заверюха,
Іде Катерина
У личаках - лихо тяжке! -
І в одній свитині.
Іде Катря, шкандибає;
Дивиться - щось мріє...
Либонь, ідуть москалики...
Лихо!..

# data[].attributes.attachment_link.title
Катерина - Тарас Шевченко, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читати повний текст "Катерина" (автор: Шевченко Тарас Григорович). Читати повністю електронну книгу Тарас Шевченко - Катерина онлайн в Бібліотеці української літератури УкрЛіб

# data[].attributes.body
Тема Скалярний добуток векторів. Розв'язування задач

П16. ст 141

NN 16.17; 16.21.

# data[].attributes.body
Тема. Політика Нової ери

Домашнє завдання

1.Підручник стор. 190-198, читати

2.Підготуватися до уроку узагальнення за матеріалами параграфів 19-22

3.Принести контурні карти стор.10 у понеділок 23.03

# data[].attributes.body
Тема Геометрична прогресія. Формула п-го члена.

П.18 ст 173.

NN 18.18; 18.24;

18.30; 18.37.

# data[].attributes.body
Тема: Reported speech.

Д/З

Work book p.87

Student book: p.86 Look out box вивчити!

# data[].attributes.body
Тема: Reported speech.

Д/З Work book p.87 ex.1,2,3

# data[].attributes.body
9-Б клас. Українська література.

18.03.26 Тема. Контрольна робота № 3 з теми «Література українського романтизму». Д/З. Читати поему «Катерина». Знати зміст. Посилання: https://www.ukrlib.com.ua/books/printit.php?tid=742

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Василию Андреевичу Жуковскому
на память 22 апреля 1838 года

І

Кохайтеся, чорнобриві,
Та не з москалями,
Бо москалі - чужі люде,
Роблять лихо з вами.
Москаль любить жартуючи,
Жартуючи кине;
Піде в свою Московщину,
А дівчина гине -
Якби сама, ще б нічого,
А то й стара мати,
Що привела на світ божий,
Мусить погибати.
Серце в'яне співаючи,
Коли знає за що;
Люде серця не побачать,
А скажуть - ледащо!
Кохайтеся ж, чорнобриві,
Та не з москалями,
Бо москалі - чужі люде,
Знущаються вами.

Не слухала Катерина
Ні батька, ні неньки,
Полюбила москалика,
Як знало серденько.
Полюбила молодого,
В садочок ходила,
Поки себе, свою долю
Там занапастила.

Кличе мати вечеряти,
А донька не чує;
Де жартує з москаликом,
Там і заночує.
Не дві ночі карі очі
Любо цілувала,
Поки слава на все село
Недобрая стала.
Нехай собі тії люде
Що хотять говорять:
Вона любить, то й не чує,
Що вкралося горе.
Прийшли вісти недобрії -
В поход затрубили.
Пішов москаль в Туреччину;
Катрусю накрили.
Незчулася, та й байдуже,
Що коса покрита:
За милого, як співати,
Любо й потужити.
Обіцявся чорнобривий,
Коли не загине,
Обіцявся вернутися.
Тойді Катерина
Буде собі московкою,
Забудеться горе;
А поки що, нехай люде
Що хотять говорять.
Не журиться Катерина -
Слізоньки втирає,
Бо дівчата на улиці
Без неї співають.
Не журиться Катерина -
Вмиється сльозою,
Возьме відра, опівночі
Піде за водою,
Щоб вороги не бачили;
Прийде до криниці,
Стане собі під калину,
Заспіває Гриця.
Виспівує, вимовляє,
Аж калина плаче.
Вернулася - і раденька,
Що ніхто не бачив.
Не журиться Катерина
І гадки не має -
У новенькій хустиночці
В вікно виглядає.
Виглядає Катерина...
Минуло півроку;
Занудило коло серця,
Закололо в боку.
Нездужає Катерина,
Ледве-ледве дише...
Вичуняла та в запічку
Дитину колише.
А жіночки лихо дзвонять,
Матері глузують,
Що москалі вертаються
Та в неї ночують:
"В тебе дочка чорнобрива,
Та ще й не єдина,
А муштрує у запічку
Московського сина.
Чорнобривого придбала...
Мабуть, сама вчила..."
Бодай же вас, цокотухи,
Та злидні побили,
Як ту матір, що вам на сміх
Сина породила.

Катерино, серце моє!
Лишенько з тобою!
Де ти в світі подінешся
З малим сиротою?
Хто спитає, привітає
Без милого в світі?
Батько, мати - чужі люде,
Тяжко з ними жити!

Вичуняла Катерина,
Одсуне кватирку,
Поглядає на улицю,
Колише дитинку;
Поглядає - нема, нема...
Чи то ж і не буде?
Пішла б в садок поплакати,
Так дивляться люде.
Зайде сонце - Катерина
По садочку ходить,
На рученьках носить сина,
Очиці поводить:
"Отут з муштри виглядала,
Отут розмовляла,
А там... а там... сину, сину!"
Та й не доказала.
Зеленіють по садочку
Черешні та вишні;
Як і перше виходила,
Катерина вийшла.
Вийшла, та вже не співає,
Як перше співала,
Як москаля молодого
В вишник дожидала.
Не співає чорнобрива,
Кляне свою долю.
А тим часом вороженьки
Чинять свою волю -
Кують речі недобрії.
Що має робити?
Якби милий чорнобривий,
Умів би спинити...
Так далеко чорнобривий,
Не чує, не бачить,
Як вороги сміються їй,
Як Катруся плаче.
Може, вбитий чорнобривий
За тихим Дунаєм;
А може - вже в Московщині
Другую кохає!
Ні, чорнявий не убитий,
Він живий, здоровий...
А де ж найде такі очі,
Такі чорні брови?
На край світа, в Московщині,
По тім боці моря,
Нема нігде Катерини;
Та здалась на горе!..
Вміла мати брови дати,
Карі оченята,
Та не вміла на сім світі
Щастя-долі дати.
А без долі біле личко -
Як квітка на полі:
Пече сонце, гойда вітер,
Рве всякий по волі.
Умивай же біле личко
Дрібними сльозами,
Бо вернулись москалики
Іншими шляхами.

II

Сидить батько кінець стола,
На руки схилився;
Не дивиться на світ божий:
Тяжко зажурився.
Коло його стара мати
Сидить на ослоні,
За сльозами ледве-ледве
Вимовляє доні:
"Що весілля, доню моя?
А де ж твоя пара?
Де світилки з друженьками,
Старости, бояре?
В Московщині, доню моя!
Іди ж їх шукати,
Та не кажи добрим людям,
Що є в тебе мати.
Проклятий час-годинонька,
Що ти народилась!
Якби знала, до схід сонця
Була б утопила...
Здалась тоді б ти гадині,
Тепер - москалеві...
Доню моя, доню моя,
Цвіте мій рожевий!
Як ягодку, як пташечку,
Кохала, ростила
На лишенько... Доню моя,
Що ти наробила?..
Оддячила!.. Іди ж, шукай
У Москві свекрухи.
Не слухала моїх річей,
То її послухай.
Іди, доню, найди її,
Найди, привітайся,
Будь щаслива в чужих людях,
До нас не вертайся!
Не вертайся, дитя моє,
З далекого краю...
А хто ж мою головоньку
Без тебе сховає?
Хто заплаче надо мною,
Як рідна дитина?
Хто посадить на могилі
Червону калину?
Хто без тебе грішну дуту
Поминати буде?
Доню моя, доню моя,
Дитя моє любе!
Іди од нас..."
Ледве-ледве
Поблагословила:
"Бог з тобою!" - та, як мертва,
На діл повалилась...

Обізвався старий батько:
"Чого ждеш, небого?"
Заридала Катерина
Та бух йому в ноги:
"Прости мені, мій батечку,
Що я наробила!
Прости мені, мій голубе,
Мій соколе милий!"
"Нехай тебе бог прощає
Та добрії люде;
Молись богу та йди собі -
Мені легше буде".

Ледве встала, поклонилась,
Вийшла мовчки з хати;
Осталися сиротами
Старий батько й мати.
Пішла в садок у вишневий,
Богу помолилась,
Взяла землі під вишнею,
На хрест почепила;
Промовила: "Не вернуся!
В далекому краю,
В чужу землю, чужі люде
Мене заховають;
А своєї ся крихотка
Надо мною ляже
Та про долю, моє горе,
Чужим людям скаже...
Не розказуй, голубонько!
Де б ні заховали,
Щоб грішної на сім світі
Люди не займали.
Ти не скажеш... ось хто скаже,
Що я його мати!
Боже ти мій!.. лихо моє!
Де мені сховатись?
Заховаюсь, дитя моє,
Сама під водою,
А ти гріх мій спокутуєш
В людях сиротою,
Безбатченком!.."

Пішла селом,
Плаче Катерина;
На голові хустиночка,
На руках дитина.
Вийшла з села - серце мліє;
Назад подивилась,
Покивала головою
Та й заголосила.
Як тополя, .стала в полі
При битій дорозі;
Як роса та до схід сонця,
Покапали сльози,
За сльозами за гіркими
І світа не бачить,
Тілько сина пригортає,
Цілує та плаче.
А воно, як янгелятко,
Нічого не знає,
Маленькими ручицями
Пазухи шукає.
Сіло сонце, з-за діброви
Небо червоніє;
Утерлася, повернулась,
Пішла... тілько мріє.
В селі довго говорили
Дечого багато,
Та не чули вже тих річей
Ні батько, ні мати...

Отаке-то на сім світі
Роблять людям люде!
Того в'яжуть, того ріжуть,
Той сам себе губить...
А за віщо? Святий знає.
Світ, бачся, широкий,
Та нема де прихилитись
В світі одиноким.
Тому доля запродала
Од краю до краю,
А другому оставила
Те, де заховають.
Де ж ті люде, де ж ті добрі,
Що серце збиралось
З ними жити, їх любити?
Пропали, пропали!

Єсть на світі доля,
А хто її знає?
Єсть на світі воля,
А хто її має?
Єсть люде на світі -
Сріблом-злотом сяють,
Здається, панують,
А долі не знають, -
Ні долі, ні волі!
З нудьгою та з горем
Жупан надівають,
А плакати - сором.
Возьміть срібло-злото
Та будьте багаті,
А я візьму сльози -
Лихо виливати;
Затоплю недолю
Дрібними сльозами,
Затопчу неволю
Босими ногами!
Тоді я веселий,
Тоді я багатий,
Як буде серденько
По волі гуляти!

III

Кричать сови, спить діброва,
Зіроньки сіяють,
Понад шляхом, щирицею,
Ховрашки гуляють.
Спочивають добрі люде,
Що кого втомило:
Кого - щастя, кого - сльози,
Все нічка покрила.
Всіх покрила темнісінька,
Як діточок мати;
Де ж Катрусю пригорнула:
Чи в лісі, чи в хаті?
Чи на полі під копою
Сина забавляє,
Чи в діброві з-під колоди
Вовка виглядає?
Бодай же вас, чорні брови,
Нікому не мати,
Коли за вас таке лихо
Треба одбувати!
А що дальше спіткається?
Буде лихо, буде!
Зустрінуться жовті піски
І чужії люде;
Зустрінеться зима люта...
А той чи зустріне,
Що пізнає Катерину,
Привітає сина?
З ним забула 6 чорнобрива
Шляхи, піски, горе:
Він, як мати, привітає,
Як брат, заговорить...

Побачимо, почуємо...
А поки - спочину
Та тим часом розпитаю
Шлях на Московщину.
Далекий шлях, пани-брати,
Знаю його, знаю!
Аж на серці похолоне,
Як його згадаю.
Попоміряв і я колись -
Щоб його не мірять!..
Розказав би про те лихо,
Та чи то ж повірять!
"Бреше, - скажуть, - сякий-такий!
(Звичайно, не в очі),
А так тілько псує мову
Та людей морочить".
Правда ваша, правда, люде!
Та й нащо те знати,
Що сльозами перед вами
Буду виливати?
Нащо воно? У всякого
І свого чимало...
Цур же йому!.. А тим часом
Кете лиш кресало
Та тютюну, щоб, знаєте,
Дома не журились.
А то лихо розказувать,
Щоб бридке приснилось!
Нехай його лихий візьме!
Лучче ж поміркую,
Де то моя Катерина
З Івасем мандрує.

За Києвом, та за Дніпром,
Попід темним гаєм,
Ідуть шляхом чумаченьки,
Пугача співають.
Іде шляхом молодиця,
Мусить бути, з прощі.
Чого ж смутна, невесела,
Заплакані очі?
У латаній свитиночці,
На плечах торбина,
В руці ціпок, а на другій
Заснула дитина.
Зустрілася з чумаками,
Закрила дитину,
Питається: "Люде добрі,
Де шлях в Московщину?"
"В Московщину? оцей самий.
Далеко, небого?"
"В саму Москву, Христа ради,
Дайте на дорогу!"
Бере шага , аж труситься:
Тяжко його брати!..
Та й навіщо?.. А дитина?
Вона ж його мати!
Заплакала, пішла шляхом,
В Броварях спочила7
Та синові за гіркого
Медяник купила.
Довго, довго, сердешная,
Все йшла та питала;
Було й таке, що під тином
З сином ночувала...
Бач, на що здалися карі оченята:
Щоб під чужим тином сльози виливать!
Отож-то дивіться та кайтесь, дівчата,
Щоб не довелося москаля шукать,
Щоб не довелося, як Катря шукає...
Тоді не питайте, за що люде лають,
За що не пускають в хату ночувать.

Не питайте, чорнобриві,
Бо люде не знають;
Кого бог кара на світі,
То й вони карають...
Люде гнуться, як ті лози,
Куди вітер віє.
Сиротині сонце світить
(Світить, та не гріє) -
Люде б сонце заступили,
Якби мали силу,
Щоб сироті не світило,
Сльози не сушило.
А за віщо, боже милий!
За що світом нудить?
Що зробила вона людям,
Чого хотять люде?
Щоб плакала!.. Серце моє!
Не плач, Катерино,
Не показуй людям сльози,
Терпи до загину!
А щоб личко не марніло
З чорними бровами -
До схід сонця в темнім лісі
Умийся сльозами.
Умиєшся - не побачать,
То й не засміються;
А серденько одпочине,
Поки сльози ллються.

Отаке-то лихо, бачите, дівчата.
Жартуючи кинув Катрусю москаль.
Недоля не бачить, з ким їй жартувати,
А люде хоч бачать, та людям не жаль:
"Нехай, - кажуть, - гине ледача дитина,
Коли не зуміла себе шанувать".
Шануйтеся ж, любі, в недобру годину,
Щоб не довелося москаля шукать.
Де ж Катруся блудить?
Попідтинню ночувала,
Раненько вставала,
Поспішала в Московщину;
Аж гульк - зима впала.
Свище полем заверюха,
Іде Катерина
У личаках - лихо тяжке! -
І в одній свитині.
Іде Катря, шкандибає;
Дивиться - щось мріє...
Либонь, ідуть москалики...
Лихо!..

# data[].attributes.attachment_link.title
Катерина - Тарас Шевченко, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читати повний текст "Катерина" (автор: Шевченко Тарас Григорович). Читати повністю електронну книгу Тарас Шевченко - Катерина онлайн в Бібліотеці української літератури УкрЛіб

# data[].attributes.body
Тема. Контрольна робота №3 з теми «Складнопідрядне речення. Безсполучникове складне речення».

Д/з. Повторити правило стор.100-112.

# data[].attributes.body
Тема: ,, Австро- Угорщина ---

дуалістична монархія.''

Читати параграф 22, стор.175-185.

Виконати завдання 15, стор.186.