# data[].attributes.body
Kako svako Erasmus putovanje treba iskoristiti za upoznavanje kulture i povijesti zemlje domaćina tako sam se i ja uputila na kratko putovanje vlakom iz Lisabona do Sintre. Sintra je bajkoviti gradić smješten među zelenim brežuljcima nedaleko od Lisabona koji mješavinom romantike, povijesti i mistike očarava svakog posjetitelja. Gradić je prepun palača u kojima su se za velikih ljetnih vrućina odmarali članovi kraljevskih porodica ili jako bogati ljudi.

# data[].attributes.body
Sve dane tečaja odlučno, vrlo zanimljivo i stručno vodila nas je simpatična voditeljica Filipa (psihologinja po struci).

# data[].attributes.body
Svaka palača ima svoje čari, ali je najdublji dojam na mene ostavila Quinta da Regaleira, misteriozna palača s vrtovima, podzemnim tunelima i simbolima alkemije i masonstva, koju je osmislio ekscentrični milijunaš Monteiro kao svojevrsni hram znanja i duhovnosti. Ovdje se definitivno želim vratiti i još jednom prošetati vrtovima prepunim iznenađenja.

# data[].attributes.body
Prvi dan tečaja uvijek donosi malo uzbuđenja, treme i pitanja koja se vrte po glavi: hoće li se izbor tečaja pokazati uspješnim, kakva će biti voditeljica, iz kojih škola dolaze ostali sudionici, kriju li se među njima neki novi Erasmus partneri...

# data[].attributes.body
Nakon upoznavanja s voditeljicom Filipom, strukturom tečaja i aktivnostima koje nas čekaju idućih dana sve nedoumice nestale su na zajedničkoj večeri. Učenje o portugalskoj kulturi nastavlja se upoznavanjem s hranom i običajima :)

# data[].attributes.body
Na prezentaciji sve se čini sjajno, empatičan, ali i odlučan ravnatelj, u svakoj situaciji pronalazi najbolje rješenje. U životnim situacijama je ipak malo drugačije...

Na tečaju razgovaramo o različitim stilovima vođenja, o situacijama koje smo uspješno razriješili, o krizama u kojima se nismo baš najbolje snašli, o kolegama i njihovim problemima koji često postaju naši problemi. I bez obzira iz koje zemlje dolazimo, problemi i izazovi u obrazovanju su svugdje isti.

# data[].attributes.body
Najzanimljiviji dio uvijek su grupne aktivnosti u kojima se razmjenjuju iskustva, zajednički rješavaju zapetljane problemske situacije i pripremaju kratke prezentacije za ostale sudionike.

# data[].attributes.body
Upoznajemo se s neurolingvističkim programiranjem (NLP), za mene potpuno novim područjem psihologije. To je pristup komunikaciji, osobnom razvoju i psihoterapiji koji su 1970-ih razvili Richard Bandler i John Grinder. Temelji se na ideji da postoji povezanost između neuroloških procesa , jezika i ponašajnih obrazaca koje smo naučili iskustvom (programiranjem), te da se ti obrasci mogu mijenjati kako bi se poboljšala osobna učinkovitost i emocionalno stanje. Jako zanimljivo pogotovo kad se poveže s primjerima iz života.

# data[].attributes.body
Primjeri iz prakse i još primjera iz prakse. I opet zaključak, obrazovanje se svugdje susreće s istim problemima. A i roditelji su, čini se, svugdje isti.

# data[].attributes.body
Još malo teorije i puno praktičnih primjera i vježbi.

# data[].attributes.body
Bez certifikata se ne vraćamo kući, takvo je pravilo u Erasmusu. No i bez certifikata vraćamo se puni dojmova, novih znanja, novih iskustava i sa željom da nešto od ovoga što smo naučili primijenimo u praksi, u našim školama.

# data[].attributes.body
Nešto između meditacije i fizičke aktivnosti.

# data[].attributes.body
Iako je baš sve zanimljivo, neke poruke i zaključke treba još bolje upamtiti.

# data[].attributes.body
Baixa je povijesno srce Lisabona, elegantno obnovljeno nakon velikog potresa 1755. godine. Ravne ulice križaju se pod pravim kutom što olakšava snalaženje (no ipak je google maps moj najbolji prijatelj ovih dana), a posebno fasciniraju popločani uzorci na podu.

# data[].attributes.body
Tuk tuk su vozila koja razvoze turiste po Lisabonu, a napravljena su od starih automobila. Ova vozila se koriste za romantične ili privatne ture po gradu, posebno kroz povijesne četvrti poput Baixe i Alfame.

# data[].attributes.body
Muzej pločica definitivno treba vidjeti. Portugalske azulejos su keramičke pločice prepoznatljive po svojim živopisnim bojama i složenim uzorcima, koje već stoljećima krase fasade, interijere i javne prostore diljem Portugala. Njihova povijest seže u 15. stoljeće, kada su pod utjecajem maorske umjetnosti počele služiti ne samo kao dekoracija, već i kao sredstvo za pričanje priča – od religijskih scena do prikaza svakodnevnog života i povijesnih događaja.

# data[].attributes.body
1. studenog 1755. godine dogodio se veliki potres koji je bio jedan od najrazornijih u europskoj povijesti. Potres, praćen tsunamijem i požarima, gotovo je potpuno uništio grad, a procjenjuje se da je poginulo između 30.000 i 50.000 ljudi. Ova katastrofa duboko je utjecala na europsku filozofiju, znanost i urbanizam, a Lisabon je obnovljen prema modernim načelima, s ravnim ulicama i protupotresnom arhitekturom, posebno u četvrti Baixa. I danas se na obali rijeke Tejo nalaze obavijesti da se radi o području podložno tsunamiju. Ako dođete u Lisabon, skoknite do ovog interaktivnog muzeja i doživite lisabonski potres

# data[].attributes.body
Lisabonski oceanarij jedan je od najvećih akvarija u Europi i smješten je u modernoj četvrti Parque das Nações. Njegova glavna atrakcija je golemi središnji bazen koji simulira otvoreni ocean i okuplja morske vrste iz različitih ekosustava. Pogled u bazen je s nekoliko etaža i svaki je fantastičan. Posjetitelji mogu vidjeti stotine životinja, uključujući morske pse, raže, pingvine i morske vidre, u pažljivo rekonstruiranim okolišima. Oceanarij ima snažnu edukativnu i ekološku misiju, promičući očuvanje oceana kroz interaktivne izložbe i programe za djecu i odrasle.

# data[].attributes.body
Činilo mi se da će biti dosadno no jako sam se prevarila. Narodna banka Portugala u muzeju novca na interaktivan način objašnjava povijest novca i novčanica, ulogu središnje bake u današnjem sustavu, a napravila sam i kovanicu mojim likom :) I prvi puta sam vidjela zlatnu polugu od više kilograma uživo.

# data[].attributes.body
I za kraj, jedan recept za pripremu bakalara iz muzeja bakalara. Kažu da Portugalci imaju recept za pripremu bakalara za svaki dan u godini.

U ovom sam muzeju prvi puta shvatila koliko je teško bilo loviti bakalar u 15. i 16. stoljeću na dalekom sjeveru, a ništa lakše nije bilo ni u 20. stoljeću. U muzeju se mogu pregledati videozapisi s ispovijestima ribara koji su sami u čamcima samo s kompasom veslali po nekoliko desetaka milja dalje od matičnog broda, lovili ribu udicom te se veslajući vraćali često kroz gustu maglu navođeni samo zvukom sirene s broda.