# data[].attributes.body
французький теоретик міжнародних відносин, був віце-президентом Міжнародної асоціації політичних наук, експертом ООН з питань освіти і Генеральним секретарем Асоціації університетів за взаєморозуміння і свободу.

# data[].attributes.attachment_caption
Університет Париж І

# data[].attributes.headline
Освіта. Викладацька діяльність

# data[].attributes.subject
Освіта. Викладацька діяльність

# data[].attributes.body
Дисертація була присвячена Нюрнберзькому процесу. З 1950 року викладав конституційне право і політичні науки в Інституті політичних досліджень в Бордо, а з 1957 по 1967 роки був також директором цього інституту. Надалі перейшов на викладацьку роботу до університету Париж I (як професор факультету політичних наук) і одночасно викладав в Паризькому інституті політичних досліджень і в Національній адміністративної школі, писав статті (в якості репортера) для відомого французького тижневика "La Сгох".

# data[].attributes.headline
Найважливіша робота Мерля - "Соціологія міжнародних відносин"

# data[].attributes.subject
Найважливіша робота Мерля - "Соціологія міжнародних відносин"

# data[].attributes.body
У 1970-х роках М. Мерль заклав основи цілого напряму своєю роботою «Соціологія міжнародних відносин». Безліч підручників з курсу «Міжнародні відносини», виданих у Франції, повторюють структуру і основні ідеї його роботи.

# data[].attributes.headline
М. Мерль займався ан

# data[].attributes.body
М. Мерль займався аналізом міжнародних конфліктів. В рамках політичних методів попередження і врегулювання конфліктів він пропонував розрізняти традиційні і інституційні методи. На його думку, найпоширенішими методами у вирішенні конфліктів є переговори, використання послуг третьої сторони і посередництва.

# data[].attributes.headline
Мерль брав участ

# data[].attributes.body
Мерль брав участь в обговоренні питань про правомірність використання поняття «національний інтерес» з метою аналізу або ж в якості критерію зовнішньої політики. Щоб прийти до компромісу, М. Мерль запропонував вважати спонукальним мотивом дій учасників міжнародних відносин «національну ідентичність». Зазвичай він мав на увазі мову і релігію як основу національної єдності, культурно-історичних цінностей і національно-історичної пам'яті.

У зв'язку з цим ключем до розуміння міжнародної діяльності США може стати історична традиція, елементами якої є ізоляціонізм «батьків-засновників» і інтернаціоналізм.

# data[].attributes.body
Мерль запропонував критерій, який назвав «критерієм локалізації». Згідно з ним специфіка міжнародних відносин визначається як «сукупність угод або потоків, які перетинають кордони або ж мають тенденцію до перетинання кордонів». Виходячи з факту поділу світу на держави, що зберігають суверенітет над своїми територіальними кордонами, таке розуміння дозволяє як враховувати особливості кожного етапу в розвитку міжнародних відносин, так і не зводити їх лише до міждержавних взаємодій. У нього цілком вписуються найрізноманітніші класифікації міжнародних відносин.